Справа № 369/12357/20                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Лисенко В.В.  
Провадження № 33/824/17/2021                                                                          Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
12  жовтня 2021 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
 
секретар:                                                                                            Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
особи, яка притягається до відповідальності                                 ОСОБА_1 ,
захисника                                                                                          Александрова Д.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Александрова Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року, якою:
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
27.09.2020 року близько 14 години 00 хвилин в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Гатне, по вулиці Київська, 80, водій ОСОБА_2  керував автомобілем TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 під час об`їзду перешкоди, не дотримав безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автобусом БОГДАН д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився на автобусній зупинці. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Водій ОСОБА_1 порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
27.09.2020 року близько 14 години 00 хвилин в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Гатне, по вулиці Київська, 80, водій ОСОБА_1  керував автомобілем TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 та був учасником дорожньо-транспортної пригоди з матеріальними збитками. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди до прибуття працівників поліції.
Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
27.09.2020 року близько 14 години 00 хвилин в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Гатне, по вулиці Київська, 80, водій ОСОБА_1  керував автомобілем TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не внятна мова. На вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків.
Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції адвокат Александров Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Александров Д.О. зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, постановлена без з`ясування всіх обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам.
Також в судовому засіданні адвокат неодноразово наголошував, що справа не підсудна Києво-Святошинському районному суду та просив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 направити для розгляду до Фастівського міськрайонного суду Київської області обґрунтовуючи це тим, що  згідно протоколу місця вчинення правопорушення - с. Гатне входить до Фастівського району Київської області. Правопорушення не були вчинені на території Києво-Святошинського району а відповідно ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. 
Окрім того, адвокат Александров Д.О. звертає увагу на те, що ОСОБА_1 взагалі не керував автомобілем а перебував на паркові ТРЦ «МЕГАМАРКЕТ ГАТНЕ». О 17:00 до ОСОБА_1 , який перебував поряд з припаркованим автомобілем ТОЙОТА д.н.з. НОМЕР_1 під`їхав патруль поліції та почав звинувачувати його у керуванні автомобілем та причетності до дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_1 заперечував ці обвинувачення та вимагав надати фото/відео докази. А пошкодження на автомобілі ОСОБА_1 не відповідають за характером, висотою розташування пошкодженням на автобусі БОГДАН. 
Також, апелянт звертає увагу на те, що пройти огляд на стан сп`яніння поліція вимагала через три години а не через дві, як того вимагає ст.266 КУпАП, а пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу ДРАГЕР не пропонували.
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення захисника Александрова Д.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови 27.09.2020 року близько 14 години 00 хвилин в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Гатне, по вулиці Київська, 80, водій ОСОБА_2  керував автомобілем TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 під час об`їзду перешкоди, не дотримав безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автобусом БОГДАН д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився на автобусній зупинці. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Водій ОСОБА_1 порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
27.09.2020 року близько 14 години 00 хвилин в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Гатне, по вулиці Київська, 80, водій ОСОБА_1  керував автомобілем TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 та був учасником дорожньо-транспортної пригоди з матеріальними збитками. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди до прибуття працівників поліції.
Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
27.09.2020 року близько 14 години 00 хвилин в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Гатне, по вулиці Київська, 80, водій ОСОБА_1  керував автомобілем TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не внятна мова. На вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків.
Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою на те посадовою особою, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозаписом з інтернет ресурсів.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.
Так, інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» регламентований порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані сп`яніння.
Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. 
У матеріалах справи відсутні будь-які зауваження ОСОБА_1 чи свідків щодо порядку прийняття відмови інспекторами поліції, оформлення протоколу. З даним протоколом був ознайомлений ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис, який також будь-яких заперечень не зазначив (а.с.3).
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП. 
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні докази у підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - є безпідставні. Так, в матеріалах адміністративного провадження на а.с.1, 2 містяться два протоколи про адміністративні правопорушення від 27.09.2020 року, відповідно до яких ОСОБА_1 27.09.2020 об 14-00 порушив вимоги п.п.13.3, 2.10 Правил дорожнього руху України,  постановою Києво-Святошинського районного суду від 30.11.2020 року його було визнано винним за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, в цій частині постанова суду захисником не оскаржується.
Допитаний в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника Александрова Д.О. свідок ОСОБА_5 пояснив, що він 27.09.2020, керуючий автомобілем «Тесла» також потрапив в дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем  ТОЙОТА д.н.з. НОМЕР_1 , та зазначив, що він не був свідком дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась за участю автомобіля TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 та автобуса БОГДАН д.н.з. НОМЕР_2 . Тому, на думку апеляційного суду, показання даного свідка не спростовують факт керування ОСОБА_1 о 14 00 год. автомобілем TOYOTA д.н.з. НОМЕР_1 .
Доводи захисника Александрова Д.О. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - необґрунтовані та спростовуються дослідженими у суді документами, яким суд дав оцінку як кожному окремо так і у ї сукупності.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Права ОСОБА_1 надавати пояснення та докази, в повній мірі були відновлені судом апеляційної інстанції, проте будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо  винуватості у вчиненні правопорушення надані не були. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили б прийняття законного та обґрунтованого рішення. 
З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.
Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст.ст. 33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Александрова  Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1   - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                       О.М. Рудніченко