справа № 372/1080/19                                     головуючий у суді І інстанції Потабенко Л.В.
провадження № 22-ц/824/13898/2021            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
06 грудня2021 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року про відмову у прийнятті зустрічного позову у справі за позовом першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади селища Козин Обухівського району Київської області до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про визнання недійсним рішення, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, -
В С Т А Н О В И В: 
 
У березні 2019 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі територіальної громади селища Козин Обухівського району Київської області та просив визнати недійсним рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 4 від 28 лютого 2002 року в частині прийняття рішення про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_12 ; витребувати на користь держави в особі територіальної громади селища Козин Обухівського району Київської області з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,3503 га з кадастровим номером 3223155400:03:026:0107, площею 0,28 га з кадастровим номером 3223155400:03:026:0112, ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,28 га з кадастровим номером 3223155400:03:026:0109.
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив стягнути з територіальної громади селища Козин Обухівського району Київської області в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, яка за законом діє від імені територіальної громади, матеріальну шкоду у зв`язку з поверненням на користь територіальної громади селища Козин Обухівського району Київської області з приватної власності  ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,3503 га з кадастровим номером 3223155400:03:026:0107 та площею 0,28 га з кадастровим номером 3223155400:03:026:0112, складає суму загальної ринкової вартості двох зазначених земельних ділянок - 17 540 889 грн. та моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.     
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2021 рокувідмовлено ОСОБА_1 у прийнятті зустрічного позову. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та прийняти нову ухвалу про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду спільно з первісним позовом у цій справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що право суду «відмовити у прийнятті» зустрічного позову не передбачено ЦПК України. Висновки суду щодо не пов`язаності зустрічного позову з первісним не відповідають фактичним обставинам справи. Взаємозв`язок первісного та зустрічного позовів є очевидним, так як їх вимоги випливають з однієї й тієї ж обставини. Розгляд первісного та зустрічного позовів є не лише доцільним, але єдиним можливим варіантом забезпечення ефективного судового захисту прав ОСОБА_1 .         
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позови не є взаємопов`язаними, їх спільний розгляд не є доцільним, призведе до затягування розгляду справи, та вони виникають з різних правовідносин.
Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.
Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.
У постанові від 20.03.2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).
Конструкція ч. 2 ст. 193 ЦПК вказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.
Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Як вірно зазначив суд першої інстанції поданий відповідачем зустрічний позов не є взаємопов`язаний з первісним позовом. 
Фактично зустрічний позов заявлено до одного з відповідачів у справі, оскільки у ньому ОСОБА_1 ставить питання про стягнення матеріальної шкоди з територіальної громади в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, тоді як законом передбачено пред`явлення зустрічного позову лише до позивача або співпозивача. 
У даному випадку зі змісту зустрічного позову вбачається що його задоволення не матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову. Навпаки, задоволення зустрічного позову неможливе без задоволення позову прокурора та набрання рішенням суду за позовом прокурора законної сили.
 
Так, первісний позов пред`явлено прокурором у зв`язку з тим, що на думку прокурора, внаслідок прийняття Козинською селищною радою Обухівського району Київської області оскаржуваного рішення відбулося порушення інтересів територіальної громади. Земельні ділянки, передані у приватну власність громадянам відносяться, до земель водного фонду та знаходяться у прибережних захисних смугах.
У зустрічному позові ОСОБА_1 зазначає, що він є єдиним суб`єктом права приватної власності на земельні ділянки, а вимоги первісного позову призводять до позбавлення його прав власника на земельні ділянки без жодного відшкодування та компенсації. ОСОБА_1 вважає, що має право на відшкодування майнової і моральної шкоди в порядку ст. 386, 1166, 1167, 1173 ЦК України.   
За таких обставин, позови у справі виникли з різних правовідносин, а, відтак, прийняття зустрічного позову до розгляду разом з первісним позовом прокурора у даній справі є не тільки не доцільним, а й неможливим.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамова проти України» (Заява № 41988/08) зазначив, що право на доступ до суду має бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним або ілюзорним». Це зауваження особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке займає у демократичному суспільстві право на справедливий суд.
Відмова у прийнятті зустрічного позову не порушує прав ОСОБА_1 , оскільки у разі задоволення первісного позову він не буде позбавлений права пред`явити окремий позов до осіб, які на його думку, порушили право власності, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України).
Суд першої інстанції відмовив у прийнятті зустрічного позову, невірно вказавши назву зазначеного процесуального рішення. Проте, таке порушення судом норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення питання по суті, оскільки відмова у прийнятті зустрічного позову за своїми наслідками фактично є його поверненням особі, яка подала такий позов.
Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не було допущено порушення норми процесуального права, які є підставою до обов`язкового скасування ухвали, чи призвели до неправильного вирішення справи, а, отже, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Судді                                                                                    Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                                Яворський М.А.