СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року                         м. Харків                      Справа № 922/1207/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,
представників сторін:
позивача - Барановська Т.М., виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 
відповідача - не з`явився,
третьої особи - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" (вх.№2403 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Бураковою А.М., час проголошення рішення - 13:14год., дата складання повного тексту рішення - 12.07.2021, у справі  №922/1207/21
за позовом  Харківської обласної ради, м. Харків,   
3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Комунальне некомерційне підприємство "Обласний центр онкології", м. Харків,  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002", м. Харків,   
про виселення

ВСТАНОВИВ:

Харківська обласна рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002", в якій просить суд виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" з орендованих за договором оренди № 95 Н комунального майна від 19.02.2009 (з огляду на закінчення строку його дії) нежитлових приміщень 2-го поверху (кімн.№35) загальною площею 28, 07м2, в тому числі, місць спільного користування площею 10, 0м2, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська, 4, літ. "М-5", що знаходяться на балансі Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології", та повернути зазначене майно Харківській обласній раді/Балансоутримувачу за актом приймання-передачі. 
Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270, 00грн.
В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачем дій щодо повернення майна балансоутримувачу після закінчення строку договору оренди не вчинено.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі №922/1207/21 позов задоволено; вирішено виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" з орендованих за договором оренди №95Н комунального майна від 19.02.2009 нежитлових приміщень 2-го поверху (кімн. №35) загальною площею 28, 07кв.м, в тому числі місць спільного користування площею 10, 0кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська, 4, літ. "М-5", що знаходяться на балансі Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" та повернути зазначене майно Харківській обласній раді/Балансоутримувачу за актом приймання-передачі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" на користь Харківської обласної ради 2 270, 00грн судового збору.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди щодо повернення орендованого майна після закінчення строку договору оренди.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" з рішенням місцевого господарського суду не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення незаконним та необґрунтованим; просить рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог; вирішити питання про розподіл судових витрат.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що жодних повідомлень про заперечення у пролонгації договору оренди №95Н комунального майна від 19.02.2009 на той самий строк та на тих самих умовах як протягом дії цього договору, так і протягом місяця після закінчення терміну дії договору відповідач не отримував.
Відтак, на думку апелянта, за відсутністю відповідного повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору оренди у встановлені строки - протягом місяця після припинення договору оренди, договір оренди був автоматично пролонгований на тих самих умовах та на той самий строк.
Що стосується листа Харківської обласної ради від 16.11.2020 вих.№01-37/3241 про відмову у продовженні договору оренди, апелянт зазначає, що він вказаний лист не отримував, докази надсилання вказаного листа в матеріалах справи відсутні.
Крім того, апелянт вважає, що даний лист підписано неуповноваженою особою.
Також апелянт зазначає, що докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, не засвідчені в установленому порядку.
Як вказує апелянт, враховуючи, що він, за відсутності будь-яких заперечень зі сторони позивача, продовжив користуватись орендованим майном після закінчення строку дії договору, відповідно має "правомірні очікування" щодо продовження користування орендованим майном на праві оренди, які підлягають захисту відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, апелянт зазначає, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу за подання цієї апеляційної скарги він оцінює в 12 000, 00грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" на рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі №922/1207/21; встановлено учасникам справи строк до 10.09.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; встановлено учасникам справи строк до 10.09.2021 для подання до суду заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на 14.09.2021 об 11:45год.
08.09.2021 від Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10447), зазначає, що листом від 16.11.2020 вих.№01-37/3241 обласна рада повідомила орендаря про не продовження договору оренди. Така відмова була здійснена на підставі вимог статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно якої, рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято, зокрема, якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю. Поряд з цим, відповідно до розпорядження голови Харківської обласної ради від 10.12.2020 №198 "Про прийняття рішення щодо продовження договорів оренди комунального майна та відмову у їхньому провадженні" ТОВ "Парацельс-2002" відмовлено у продовженні вищевказаного договору з підстав, передбачених абзацом 3 частини 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Разом з тим, жодних дій щодо повернення майна балансоутримувачу після закінчення договору оренди ТОВ "Парацельс-2002" не вчинено. 
З огляду на викладене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі №922/1207/21 залишити без змін.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021, у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.
13.09.2021 (10.09.2021 подано до підприємства поштового зв`язку) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10640), вважає, що твердження відповідача про погодження сторонами автоматичної пролонгації договору оренди є такими, що не відповідають дійсності. Так, як вказує позивач, в порушення вимог статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" лише 07.10.2020, тобто, за 11 днів до закінчення строку дії договору оренди, до обласної ради надійшов лист відповідача від 06.10.2020 №07/10 про продовження договору оренди. Позивач вважає безпідставними доводи апелянта, що лист від 16.11.2020 підписаний неуповноваженою особою, оскільки ОСОБА_1 , який підписав цей лист, в період з 01.09.2006 по 09.03.2021 працював на посаді керуючого справами виконавчого апарату обласної ради. 
Позивач вважає, що відповідач навмисно ухиляється від отримання поштової кореспонденції. 
Враховуючи викладене, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі №922/1207/21 залишити без змін; судові витрати покласти на апелянта.
До відзиву на апеляційну скаргу апелянтом додані копії розпоряджень голови Харківської обласної ради від 01.09.2006 №130-ос "Про призначення ОСОБА_1 ", відповідно до якого призначено Клименка С.В. з 01.09.2006 на посаду керуючого справами, керівника секретаріату виконавчого апарату (секретаріату) обласної ради, та від 09.03.2021 №43-ос "Про звільнення ОСОБА_1 " відповідно до якого звільнено ОСОБА_1 з посади керуючого справами, керівника секретаріату виконавчого апарату (секретаріату) обласної ради.
14.09.2021 від представника апелянта засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№10656), зазначає, що через зайнятість в судовому засіданні у Верховному Суді не може взяти участь у судовому засіданні у справі №922/1207/21, у зв`язку із чим, просить відкласти розгляд справи на іншу дату.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 14.09.2021 представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечує.
Представник апелянта в судове засідання не з`явився.
У судове засідання з`явився представник третьої особи, але без належним чином оформлених повноважень.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено; розгляд справи відкладено на 26.10.2021 о  10:15год.
15.09.2021 від позивача надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№10736), зазначає, що 15.10.2020 у відповідності до положень статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" прийнято рішення Харківської обласної ради "Про деякі питання оренди комунального майна". Підпунктом 12.3 пункту 12 зазначеного рішення голові обласної ради доручено після позитивних  висновків постійної комісії обласної ради з питань спільної власності територіальних громад області видавати розпорядження щодо подовження договорів на новий термін без проведення аукціону або за результатами аукціону, або щодо відмови у переукладенні договору оренди.
Як вказує позивач, на підставі зазначеного рішення обласної ради та відповідного рішення постійної комісії головою обласної ради видано розпорядження від 10.12.2020 №198, яким відмовлено відповідачу у продовженні договору оренди.
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 01.07.2021 – без змін.
До доповнення до відзиву на апеляційну скаргу позивачем додані копії розпорядження Харківської обласної ради від 10.12.2020 №198 "Про прийняття рішення щодо продовження договорів комунального майна та відмову у їхньому продовженні" (повторно, копія розпорядження додана позивачем до позовної заяви), рішення Харківської обласної ради від 15.10.2020 №1377-VII "Про деякі питання оренди комунального майна".
До початку судового засіданні від апелянта знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№12262), зазначає, що через зайнятість представника апелянта в судовому засіданні у Господарському суді міста Києва, не може взяти участь у судовому засіданні у справі №922/1207/21, у зв`язку із чим, просить відкласти розгляд справи на іншу дату.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 26.10.2021 представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 01.07.2021 – без змін.
Представники апелянта та третьої особи у судове засідання не з`явились.
Розглянувши клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до частини 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Як вбачається із матеріалів справи, учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, відтак неявка їх представників не перешкоджає розгляду справи, про що учасники були також повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021.
У клопотанні про відкладення розгляду справи апелянт знову посилається на зайнятість його представника в іншому судовому засіданні.
Однак, судова колегія зазначає, що апелянт не був позбавлений права і можливості направити в судове засідання іншого свого представника як з числа своїх працівників в порядку статті 56 Господарського процесуального кодексу України, або уклавши договір на надання правової допомоги з адвокатом.
Крім того, апелянт міг звернутись до суду з клопотанням про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відповідно до положень статті 197 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі, поза межами судового засідання, самостійно обравши зручне для себе територіальне розташування місця участі в судовому засіданні, чого апелянтом здійснено не було; у клопотанні представником апелянта зазначено, він бере участь у судовому засіданні у Господарському суді м. Києва о 12:50год., а судове засідання Східного апеляційного господарського суду у справі №922/1207/21 призначено на 10:15год.
Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів і вимог апеляційної скарги; апелянт в апеляційній скарзі виклав доводи щодо оскаржуваного рішення, яким буде надана оцінка судом. І у клопотанні про відкладення розгляду скарги представник апелянта не наводить жодних обставин, які унеможливлюють розглянути скаргу в даному судовому засіданні лише за відсутності представника апелянта.
Тим паче, за клопотанням апелянта з аналогічних обставин, судове засідання вже відкладалось апеляційним господарським судом. 
Одним із принципів господарського судочинства відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є розумність строків розгляду справи судом.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку; розумним вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. 
Відтак, наведені представником апелянта причини неможливості вдруге з`явитись в судове засідання суд не визнає поважними, у зв`язку із чим, відмовляє апелянту у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, і враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, учасники справи належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання, і неявка в судове засідання представників апелянта і третьої особи не перешкоджає розгляду скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Вирішуючи питання прийняття наданих позивачем додаткових доказів, доданих до відзиву на апеляційну скаргу та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу: копій розпоряджень голови Харківської обласної ради від 01.09.2006 №130-ос "Про призначення Клименка С.В." та від 09.03.2021 №43-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ", рішення Харківської обласної ради від 15.10.2020 №1377-VII "Про деякі питання оренди комунального майна", суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до положень статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Позивач мав подати усі докази суду першої інстанції, зокрема разом з позовною заявою. У разі неможливості подати докази з позовом з об`єктивних причин, мав повідомити про це суд першої інстанції, чого позивачем здійснено не було.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів      статті 269 Господарського процесуального кодексу України.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає додані позивачем додаткові докази до відзиву на апеляційну скаргу та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу: копії розпоряджень голови Харківської обласної ради від 01.09.2006 №130-ос "Про призначення Клименка С.В." та від 09.03.2021 №43-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ", рішення Харківської обласної ради від 15.10.2020 №1377-VII "Про деякі питання оренди комунального майна", і здійснює розгляд апеляційної скарги за наявними і поданими суду першої інстанції доказами. 
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 19.02.2009 між Харківською обласною радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" (орендар) був укладений договір оренди               № 95 Н комунального майна (надалі - договір оренди).
07.12.2017 між Харківською обласною радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" (орендар) була укладена додаткова угода № 4 до договору оренди № 95 Н комунального майна.
Згідно з пунктом 1.1. договору оренди, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення 2-го поверху (кімн.№35) загальною площею 28, 07м2, в тому числі, місця спільного користування площею 10, 0м2 (майно), розташоване за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська, 4, літ. “М-5”, що знаходиться на балансі Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" (далі - Балансоутримувач), з метою розташування аптечного пункту. 
Передання позивачем відповідачу приміщення в оренду підтверджується Актом приймання - передачі орендованого майна від 19.02.2009 (додаток № 2 до договору оренди). 
Строк дії договору оренди згідно умов пункту 10.1. договору оренди, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 07.12.2017, було визначено по 18 жовтня 2020 року включно.
Відповідно до пункту 10.4. договору оренди, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору оренди.
Згідно з пунктом 10.9. договору оренди, майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендаря.
Згідно листа від 26.05.2020 вих.№01-37/1282, Харківська обласна рада зверталась до орендаря із пропозицією про дострокове припинення договору оренди з огляду на лист балансоутримувача від 23.04.2020 вих.№01-18/536 про необхідність використання зазначеного майна для статутної діяльності.
Листом від 06.10.2020 №07/10 (вх.№7831/01-37 від 07.10.2020) орендар звернувся до обласної ради щодо продовження строку дії договору оренди з пропуском вищезазначеного встановленого строку для такого звернення.
Листом від 16.11.2020 вих.№01-37/3241 Харківська обласна рада повідомила орендаря про не продовження договору оренди. Така відмова була здійснена на підставі вимог статті 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, згідно якої, рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято, зокрема, якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.
Згідно з протоколом засідання постійної комісії обласної ради з питань спільної власності територіальних громад області від 30.11.2020 №68, зазначеною комісією вирішено відмовити в подовженні договірних відносин ТОВ "Парацельс-2002" (договір оренди № 95 Н комунального майна від 19.02.2009 (зі змінами). Підстава: листи від балансоутримувача об`єкта оренди - Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" (від 24.04.2020 вх. № 3475/01-37 та від 09.11.2020 вх. № 8776/01-37).
Відповідно до розпорядження голови Харківської обласної ради від 10.12.2020 №198 “Про прийняття рішення щодо продовження договорів оренди комунального майна та відмову у їхньому продовженні” ТОВ "Парацельс-2002" відмовлено у продовженні вищевказаного договору з підстав, передбачених абзацом 3 частини 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Позивач вказує, що жодних дій щодо повернення майна балансоутримувачу після закінчення договору оренди ТОВ "Парацельс-2002" не вчинено.
02.02.2021 балансоутримувачем на адресу орендаря направлено вимогу №01-20/149 про звільнення займаних приміщень та їх повернення за актом приймання-передачі. 
Водночас своїм листом від 15.02.2021 №01-18/222 балансоутримувач повідомив обласну раду про невиконання орендарем вищевказаної вимоги та про подальше використання ним приміщень без законних підстав.

Апеляційним господарським судом встановлено, що в порушення вимог статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідач лише 07.10.2020, тобто, за 11 днів (а не за три місяці до закінчення строку дії договору, як встановлено законом) звернувся до орендодавця з пропозицією продовжити термін дії договору оренди. 
Згідно матеріалів справи, лист Харківської обласної ради від 16.11.2020 вих.№01-37/3241, надісланий на адресу ТОВ "Парацельс-2002" (докази надсилання містяться в матеріалах справи), про відмову у продовженні договірних відносин підписаний керуючим справами виконавчого апарату обласної ради Сергієм Клименко.
Із матеріалів справи вбачається і підтверджується учасниками справи, що відповідач після закінчення строку дії договору оренди продовжує користуватись орендованим приміщенням.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, оплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. 
Положеннями статті 626 Цивільного кодексу України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений сторонами у справі договір за своїм змістом та правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України, параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України, а також положень законодавства про оренду державного та комунального майна.
Положеннями статті 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (частина четверта статті 291 Господарського кодексу України).
Як вбачається із матеріалів справи, строк дії договору оренди згідно умов пункту 10.1. договору оренди, з урахуванням додаткової угоди №4 від 07.12.2017, було визначено по 18 жовтня 2020 року включно.
Апелянт вважає, що оскільки він не отримував від орендодавця повідомлення про непродовження договірних відносин, і протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди продовжує користуватись орендованим приміщенням, договір оренди в силу пункту 10.4 договору, статті 764 Цивільного кодексу України і частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є автоматично пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах.
Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що дані доводи апелянта є помилковими, з огляду на таке.
Дійсно, пунктом 10.4. договору оренди сторони узгодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. 
Зазначений пункт договору узгоджується з положеннями статті 764 Цивільного кодексу України і частиною 2 статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №2269-XII від 10.04.1992.
Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, в разі якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Частиною 2 статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №2269-XII від 10.04.1992 (у редакції, що діяла на момент укладення договору оренди) було передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Однак, 01.02.2020 Закон України “Про оренду державного та комунального майна” №2269-XII від 10.04.1992 втратив чинність і набрав чинності Закон України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019, який введений в дію 01.02.2020.
За загальним принципом, дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Пунктом 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019 визначено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше:
набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.
Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.
Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
Пунктом 10.12. Договору встановлено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.
Приймаючи до уваги загальні принципи дії нормативно-правових актів в часі, а також факт погодження сторонами в пункті 10.12 Договору застосування чинного законодавства України, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що з 1 липня 2020 року укладений сторонами у справі договір мав продовжуватися в порядку, визначеному Законом України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019.
При цьому, судова колегія апеляційної інстанції зауважує, що договір зберігає чинність до моменту закінчення строку дії договору, тобто до 18.10.2020, разом з тим, ця обставина жодним чином не спростовує необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України “Про оренду державного та комунального майна” № 157-ІХ від 03.10.2019.
Статтею 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019 встановлено новий порядок продовження договору оренди.
А саме, продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:
укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;
укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;
укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;
укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством (частина 2).
Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.
Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування.
Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря.
Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття або погодження представницьким органом самоврядування чи визначеними ним органами, становить 60 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що новим порядком продовження договорів оренди державного та комунального майна не передбачено можливості автоматичної пролонгації договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, як це було врегульовано частиною 2 статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №2269-XII від 10.04.1992.
У порядку, визначеному Законом України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019, за яким продовжується і укладений сторонами у справі договір з 1 липня 2020 року, орендар мав звернутись до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди, тобто до 18.07.2020 (відповідно, коли вже діяла редакція статті 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у заяві до орендодавця про продовження строку дії договору оренди посилається на статтю 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", тобто, орендар обізнаний щодо порядку застосування вказаної норми, однак, з даною заявою  в порушення вимог статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", звернувся лише 07.10.2020, тобто, за 11 днів, а не за три місяці до закінчення строку дії договору, як встановлено Законом. 
Тобто, самим орендарем не дотримано встановленого законодавством порядку продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що відповідно до положень статті 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019 унеможливлює продовження строку його дії на той самий термін і на тих самих умовах.
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 "Деякі питання оренди державного та комунального майна", установлено, що орендодавці не відмовляють у продовженні договорів оренди, строк дії яких закінчився в період з 1 грудня 2019 року по 1 липня 2020 року, на підставі того, що орендар звернувся із заявою про продовження договору оренди до закінчення строку його дії, але пропустив установлений Законом строк подачі звіту про оцінку об`єкта оренди.
Однак, у спірних правовідносинах, строк дії договору закінчився 18.10.2020, тобто вже після 1 липня 2020 року, і орендар звернувся до орендодавця з пропуском встановленого статтею 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019 строку для такого звернення.
Як вбачається із матеріалів справи, листом від 16.11.2020 вих.№01-37/3241 Харківська обласна рада повідомила орендаря про не продовження договору оренди. Така відмова обгрунтована статтею 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, згідно якої, рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято, зокрема, якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до положень статті 19 вказаного Закону, рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято, зокрема, якщо орендоване приміщення необхідне для власних потреб балансоутримувача, які обґрунтовані у письмовому зверненні балансоутримувача, поданому ним орендарю.
У спірних правовідносинах балансоутримувач - Комунальне некомерційне підприємство "Обласний центр онкології" звернулось до Харківської обласної ради з листом від 23.04.2020 вих.№01-18/536 про необхідність використання орендованого приміщення для статутної діяльності.
Як вказує балансоутримувач, на другому поверсі будівлі літ. "М-5" за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська, 4, розташовані два хіміотерапевтичних відділення, всередині одного із яких, розміщується кімн. №35 (та місця спільного користування), що знаходяться в оренді у ТОВ "Парацельс-2002" за договором №95Н, однак, які необхідні Комунальному некомерційному підприємству "Обласний центр онкології" для використання у якості додаткових площ під ліжковий фонд для розміщення пацієнтів.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що, по-перше, самим орендарем не дотримано встановленого законодавством порядку продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що відповідно до положень статті 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019 унеможливлює продовження строку його дії на той самий термін і на тих самих умовах; і по-друге, позивачем відповідно до положень статті 19 вказаного Закону обгрунтовано відмовлено відповідачу у продовженні строку дії договору оренди.
Відтак, юридично неспроможними є доводи апелянта, що за відсутності  повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору оренди у встановлені строки - протягом місяця після припинення договору оренди, договір оренди був автоматично пролонгований на тих самих умовах та на той самий строк.
Разом з тим, що стосується листа Харківської обласної ради від 16.11.2020 вих.№01-37/3241 за підписом керуючого справами виконавчого апарату обласної ради Сергія Клименка про відмову у продовженні договірних відносин, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження надсилання листа Харківської обласної ради від 16.11.2020 вих.№01-37/3241 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002", зазначену у договорі оренди та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 61091, м. Харків, вул. Харківських Дівізій, 17, а саме, опис вкладення у цінний лист та поштовий чек.
Отже, безпідставними є доводи апелянта, що докази направлення вказаного листа в матеріалах справи відсутні.
Однак, як вбачається із матеріалів справи, поштовий конверт повернувся до Харківської обласної ради із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання.
Судова колегія зазначає, що відповідно до пункту 5.12. договору оренди, орендар зобов`язаний у разі зміни рахунку, назви підприємства, телефону, юридичної адреси повідомляти про це орендодавця у тижневий строк.
Проте, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про іншу адресу.
І неотримання відповідачем поштової кореспонденції, яка надходить на його адресу, у тому числі, і поштової кореспонденції, яка надсилалась йому судом першої інстанції, є виключно його суб`єктивною поведінкою.
Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду розцінює надані позивачем докази надсилання листа від 16.11.2020 вих.№01-37/3241 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" належними та допустимими на підтвердження надсилання повідомлення орендарю щодо відмови у продовженні договору оренди, і відповідно, відхиляє доводи апелянта щодо неотримання ним жодних повідомлень про заперечення у пролонгації договору оренди №95Н комунального майна від 19.02.2009 на новий строк та на тих самих умовах як протягом дії цього договору, так і протягом місяця після закінчення терміну дії договору.
Тим паче, що, як зазначено вище, самим орендарем не дотримано встановленого законодавством порядку продовження строку дії договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що відповідно до положень статті 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-ІХ від 03.10.2019 унеможливлює продовження строку його дії на той самий термін і на тих самих умовах.
Крім того, апелянт вважає, що лист від 16.11.2020 вих.№01-37/3241 підписано неуповноваженою особою.
Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 58 Закону України "Про місцеве самоврядування", виконавчий апарат районної, обласної ради забезпечує здійснення радою повноважень, наданих їй Конституцією України, цим та іншими законами.
Виконавчий апарат ради здійснює організаційне, правове, інформаційне, аналітичне, матеріально-технічне забезпечення діяльності ради, її органів, депутатів, сприяє здійсненню відповідною радою взаємодії і зв`язків з територіальними громадами, місцевими органами виконавчої влади, органами та посадовими особами місцевого самоврядування. Виконавчий апарат ради забезпечує виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів, прийнятих відповідною радою, якщо рішенням цієї ради повноваження щодо забезпечення виконання заходів з відстеження результативності цих регуляторних актів не делеговано відповідним місцевим державним адміністраціям.
Разом з тим, згідно з протоколом засідання постійної комісії обласної ради з питань спільної власності територіальних громад області від 30.11.2020 №68, вирішено відмовити в подовженні договірних відносин ТОВ "Парацельс-2002" (договір оренди № 95 Н комунального майна від 19.02.2009 (зі змінами). Підстава: листи від балансоутримувача об`єкта оренди - Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр онкології" (від 24.04.2020 вх. №3475/01-37 та від 09.11.2020 вх. № 8776/01-37).
Відповідно до пункту 18 частини шостої статті 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про оренду державного та комунального майна", керуючись рішенням обласної ради від 15.10.2020 №1377-VII "Про деякі питання оренди комунального майна", розпорядженням голови Харківської обласної ради від 10.12.2020 №198 “Про прийняття рішення щодо продовження договорів оренди комунального майна та відмову у їхньому продовженні” відмовлено ТОВ "Парацельс-2002" у продовженні вищевказаного договору з підстав, передбачених абзацом 3 частини 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Отже, позивачем у межах встановленого статтею 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строку для прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, висловлено свою волю щодо відмови відповідачу у продовженні строку дії договору оренди.
І апелянт проти підстав та правомірності прийняття головою Харківської обласної ради у межах своїх повноважень розпорядження від 10.12.2020 №198 “Про прийняття рішення щодо продовження договорів оренди комунального майна та відмову у їхньому продовженні” не заперечує.
Як зазначає позивач і не спростовує відповідач, розпорядження від 10.12.2020 №198 “Про прийняття рішення щодо продовження договорів оренди комунального майна та відмову у їхньому продовженні” є чинним, відповідачем не оскаржено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необгрунтованим посилання апелянта у спірних правовідносинах на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.04.2019 у справі №922/793/18 та від 11.12.2018 у справі №920/120/18, оскільки у справі №922/793/18 мала місце оренда приватного майна, тобто, висновки щодо застосування статті 764 Цивільного кодексу України про продовження строку дії договору оренди за відсутності заперечень орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди викладені судом без урахування особливостей оренди комунального майна, що врегульовані Законом України “Про оренду державного та комунального майна”. А у справі №920/120/18 судом до правовідносин були застосовані положення частини 2 статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №2269-XII від 10.04.1992, які з підстав, викладених вище, до спірних правовідносин у даній справі застосуванню не підлягають.

Щодо доводів апелянта, що докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, не засвідчені в установленому порядку, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Як вбачається із доданих позивачем до позовної заяви доказів, на останньому аркуші додатків до позовної заяви зазначено: "Прошито, пронумеровано та скріплено печаткою 35 (тридцять п`ять) аркушів. Заступник начальника управління з організаційних питань діяльності ради, начальник відділу документообігу та контролю виконавчого апарату обласної ради Марина Федотова. 25.03.2021"
Має місце зазначення "Згідно з оригіналом", підпис уповноваженої особи, скріплений печаткою Харківської обласної ради.
У силу вимог статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок оформлення копій документів унормований Наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 "Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях" (далі - Правила організації діловодства).
У пункті 1 Розділу 1. Глави І Правил організації діловодства зазначено, що ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи).      
Пунктом 8 Розділу 10 Глави 2 Правил організації діловодства встановлено, що      копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.
Напис про засвідчення копії складається зі слів      "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.
Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки "Для копій".
У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.
На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка "Копія".
Порядок засвідчення сторінок копій документів, які мають більше ніж один аркуш, передбачений пунктом 9 Розділу 10 Глави 2 Правил організації діловодства.
Так, у пункті 9 зазначено, що      сторінки копії документів      (за винятком тих, що мають один аркуш)      нумеруються і відмітка про засвідчення копії може доповнюватися відміткою      "Всього в копії _____ арк.".
Отже, з аналізу пункту 8 та пункту 9 копії документу, які мають не один аркуш, а більше оформлюються наступним чином: на першій сторінці аркушу       (лицьова сторона) у правому верхньому куті проставляється відмітка "Копія", а на останній сторінці аркушу (після тексту документа) відмітка "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії"      яка може доповнюватись відміткою "Всього в копії _____ арк.".      Кожна сторінка копії (саме сторінка, а не аркуш) має бути пронумерована. 
Також Правилами організації діловодства не передбачений обов`язок засвідчувати копії документів поаркушно. 
Дослідивши додані до позовної заяви додатки, судова колегія зазначає, що позивачем посвідчені копії документів відповідно до Правил організації діловодства.
Поряд з цим, апелянт не ставить під сумнів достовірність доданих до позовної заяви документів.
З огляду на викладене, посилання апелянта на те, що докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, не засвідчені в установленому порядку відхиляються апеляційним господарським судом.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Пунктом 10.8 договору передбачено, що у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю або балансоутримувачу.
Згідно з пунктом 10.9. договору оренди, майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендаря.
З огляду на вищевикладене, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди щодо повернення орендованого майна, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги у справі є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем, отже, є такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, судова колегія вважає необгрунтованими посилання апелянта на "правомірні очікування" щодо продовження користування орендованим майном на праві оренди, які підлягають захисту відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у спірних правовідносинах продовження користування відповідачем орендованим приміщенням після закінчення строку договору оренди і без дотримання встановленого законодавством порядку звернення до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не надає апелянту правових підстав на "правомірні очікування" користування орендованим майном.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 01.07.2021 у справі №922/1207/21 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парацельс-2002" залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 01.07.2021 у справі №922/1207/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.11.2021. 

Головуючий суддя                                                                    Л.М. Здоровко

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

       Суддя                                                                                           О.В. Плахов