Справа № 461/7247/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.  
Провадження № 33/811/1420/21                  Доповідач: Белена  А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі :

судді – Белени А.В. 
за участю представника особи, 
яка притягалася до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 – адвоката – Колібанич О.Я.
                        представника митниці – Бащука О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Бащука О.Г. на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 23 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_1 в справі про порушення митних правил за ст. 471 МК України,, 

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 23 вересня 2021 року, 
                ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , серія і номер закордонного паспорта НОМЕР_1 від 23.06.2015 виданий 4690, -
       визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1574/20900/21 від 28 серпня 2021 року товар, а саме: 1000,00 (одна тисяча) євро - повернуто  ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 454,00 грн.
ОСОБА_1 визнаний винний у тому, що він 18 серпня 2021 року, близько 15 год. 30 хв., прямував з Італії до України рейсом WZZ6702 «Рим Чампіно-Львів» у приватній поїздці, через митний пост «Львів-аеропорт» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу руху спрощеного митного контролю – «Зелений коридор». В ході проведення візуального огляду багажу виникла підозра про наявність товарів, що підлягають митному оформленню, та/або переміщення яких через митний кордон обмежене. Пасажира було переведено до спеціально відведеної кімнати огляду для проведення огляду багажу та ручної клажі, де було виявлено валютні цінності, а саме готівкові кошти в сумі 11000 євро. Курс валют станом на 18.08.2021 становить 1 євро – 31,382 грн.
       Сума 10000 євро була повернута громадянину України ОСОБА_1 ..
       Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 порушив встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто намагався перемістити валютні цінності з порушенням встановленого порядку визначеного чинним законодавством. Товари, що не перевищують неоподатковану норму були пропущені ОСОБА_1 для ввезення на митну територію України.
Згідно курсу валют, загальна вартість предметів правопорушення становить 31382 грн.
Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  органом митниці кваліфіковано за ст.471 МК України.
               На постанову судді представник митниці Бащук О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, та винести нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі – з конфіскацією предметів правопорушення готівкових коштів в сумі 1000 євро.
Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що висновок суду є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова упередженою. Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 обрав для слідування смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», то він своїми діями заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Крім цього, стверджує, що ОСОБА_1 переміщав грошові кошти, які відповідно до постанови НБУ від 02.01.2019 року №3 перевищують еквівалент 10000 євро, який дозволено переміщувати без письмового декларування митному органу.
       Стверджує, що суд об`єктивно прийшов до висновку щодо наявності у діях гр. ОСОБА_1 ознак правопорушення передбаченого ст. 471 МК України, однак, застосував до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. без конфіскації вилучених згідно протоколу №1574/20900/21 від 15.07.2021 року грошові кошти в сумі 1000 євро. Вважає, що Галицьким районним судом м.Львова безпідставно не застосовано адміністративне стягнення - конфіскацію предметів правопорушення готівкові кошти в сумі 1000 євро.
               Заслухавши думку представника ОСОБА_1 - адвоката Колібанич О.Г. який заперечив проти апеляційної скарги, представника митниці, який просив задоволити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. 
 
Згідно ч.1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України. 
У відповідності до вимог ст. 489 МК України суд при розгляді справи про правопорушення митних правил зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Санкція ст. 471 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.
       Висновок суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та в апеляційній скарзі не оскаржується. 
               Що стосується доводів апелянта щодо визначеного ОСОБА_1 стягнення, з яким апелянт не погоджується, апеляційний суд приходить до висновку, що таке накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП та відповідно до санкції ст. 471 МК України.
При цьому, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини і майновий стан правопорушника. 
               Європейський суд з прав людини у чисельних справах, в тому числі «Трегубенко проти України» (рішення від 02 листопада 2004 року) зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Він не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення Брумареску (Brumaresku), п. 78).
               Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких обставин конфіскація є втручання в право особи на повагу власності і відповідно має бути застосована ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.
       Крім того, Рішенням Конституційного суду України № 3-261/2019(5915/19) від 21 липня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України окремі положення абзацу другого статті 471 МК Українив частині конфіскації товарів, які стали безпосередніми предметами порушення. Конституційний Суд України в цьому рішенні дійшов висновку, що обов`язкова конфіскація валютних цінностей не забезпечують справедливого балансу між публічними інтересами та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.
       Таким чином, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для застосування санкції ст. 471 МК України про конфіскацію вилученої валюти, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
       За таких обставин застосування судом конфіскацію коштів є втручанням в права ОСОБА_1 та не повагу до власності. 
       Крім того, апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що валюта, яку ввозив в Україну ОСОБА_1 має відношення до сфери забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
       З огляду на викладене, знаходячи постанову судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги.
       Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

             Апеляційну скаргу представника митниці Бащука Олега Григоровича - залишити без задоволення. 
Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 23 вересня 2021 року, в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 471 МК України – залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт Белена