КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 359/5801/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13345/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року                                                                                                          м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                   судді-доповідача      Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                                     
                                         при секретарі      Кузьмич Р.Р.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення  позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу судового будинку та земельної ділянки в частині покупця,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Журавського В.В.,-  
  
встановив:
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Просив: визнати частково недійсним у частині покупця договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0777 га з кадастровим номером 3220882903:03:038:0058, яка розташована у Київській області, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, СТ «Парус», укладений 15 серпня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е., зареєстрований в реєстрі за № 715, перевівши права покупця за цим договором на ОСОБА_1 , а також визнати частково недійсним у частині покупця договір купівлі-продажу садового будинку з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , укладений 15 серпня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е., зареєстрований в реєстрі за № 714, перевівши права покупця за цим договором на ОСОБА_1 .
Разом із позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно - садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами загальною площею 153,5 кв.м та земельну ділянку (кадастровий номер 3220882903:03:038:0058) площею 0,0777 га, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація якого була проведена 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвой А.Е. на ОСОБА_2 .
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що спірний об`єкт нерухомості був придбаний виключно за грошові кошти ОСОБА_1 . Сторонами було прийнято рішення щодо фіктивного оформлення нерухомості на ОСОБА_2 . На вимоги позивача щодо переоформлення нерухомості на реального покупця відповідач не погоджується. Відповідач проживає на непідконтрольній Уряду України території - м. Луганськ.
Заявник зазначає, що існує досить висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент відчужити нерухоме майно, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку площею 0,0777 га з кадастровим номером 3220882903:03:038:0058, яка розташована в Київській області, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, садове товариство «Парус».
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, необґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, представник ОСОБА_2 зазначає, що подання ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову є зловживанням процесуальними правами.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначила, що суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.   
У судовому засіданні представники ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримали.
Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на спірне майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визнання частково недійним у частині покупця договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу садового будинку з господарчими, побутовими будівлями та спорудами.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що дізнався про невизнання своїх прав на нерухомість у вересні 2020 року, після отримання заяви про видачу обмежувального припису, поданої ОСОБА_4 . Заявник зазначає, що відповідач виїхала на непідконтрольну Україні територію - м. Луганськ. На даний час існує висока ймовірність відчуження відповідачем нерухомого майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.   
У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.
Заява містять достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок та земельну ділянку, є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Так, у разі відчуження відповідачем спірних об`єктів нерухомого майна, будуть порушені права позивача на ефективний захист. 
Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права відповідача або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження відповідачем спірного майна, колегія суддів відхиляє, оскільки між сторонами існує реальний спір щодо права власності на земельну ділянку та садовий будинок, а закон, в свою чергу, допускає забезпечення позову у разі обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не надано доказів щодо наявності намірів відповідача щодо відчуження садового будинку та земельної ділянки, колегія суддів не приймає, оскільки заява містить обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє, оскільки інститут забезпечення позову покликаний саме на запобігання можливому відчуженню майна, на яке накладено арешт чи заборона вчиняти певні дії.
Доводи апеляційної скарги про те, що дії позивача спрямовані виключно на те, щоб психологічно змусити відповідача оформити право власності на частину майна за позивачем, а позов ОСОБА_1 є безпідставним, колегія суддів відхиляє, оскільки при вирішенні заяв про забезпечення позову суд не перевіряє обґрунтованість позовних вимог.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач мала можливість реалізувати майно у разі наявності такої мети, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивачем частково оспорюються укладені договори, які стосуються спірного садового будинку та земельної ділянки, а відтак позивач має право заявити клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.
Інші доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення позову враховані вимоги закону та відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 05 липня 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-            
    постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2021 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                                     Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                       С.Г. Музичко

 
 
                                                                                                                                 В.І. Олійник