ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/334/21	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лавриненко Л.В.
суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А. 

секретар судового засідання - Мамчич Р.В.

розглянувши матеріали апеляційних скарг  ОСОБА_1 , м. Одеса та Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса 
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2021 р.
по справі № 916/334/21
за позовом  ОСОБА_1 , м. Одеса
до Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса
про визнання недійсним рішення спостережної ради Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса, оформленого протоколом від 30.03.2013 р. № 1

суддя суду першої інстанції: Шаратов Ю.А.
час та місце ухвалення рішення: 02.07.2021 р., м. Одеса, пр. - т. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області, 

за участю представників сторін:
від ОСОБА_1 , м. Одеса: особисто, ОСОБА_2 
від Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса: Гаєв О.О.
          
          Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , м. Одеса та Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2021 р. у справі № 916/334/21.
          Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

          В лютому 2021 р. ОСОБА_1 , м. Одеса звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса про визнання недійсним рішення спостережної ради Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса, оформленого протоколом від 30.03.2012 р. № 1, щодо виключення її з членів кредитної спілки.          Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.06.2021 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 , м. Одеса відмовлено.
           22.06.2021 р. Кредитна спілка "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса звернулась до Господарського суду Одеської області з завою про стягнення з ОСОБА_1 , м. Одеса витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 538,50 грн.          02.07.2021 р.  ОСОБА_1 , м. Одеса звернулась до Господарського суду Одеської області із запереченнями проти задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу в сумі 19 538,50 грн. 
           ОСОБА_1 , м. Одеса посилається на те, що місцевим господарським судом  18.06.2021 р. ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено на підставі спливу позовної давності.
          При цьому, у вказаному рішенні, суд дійшов висновку про порушення прав позивача прийняттям Спостережною радою Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса рішення, оформленого протоколом від 30.03.2013 р. № 1 про виключення ОСОБА_1 , м. Одеса з членів спілки.          Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2021 р. заяву Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , м. Одеса судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1  500 грн.
          Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 038,50 грн. покладено на Кредитну спілку "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу.          Наведене рішення місцевого господарського суду про покладення витрат на професійну правничу  допомогу в сумі 18 038,50 грн. на Кредитну спілку "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса мотивоване судом тим, що спір у даній справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача.
          При цьому, місцевий господарський суд, враховуючи відмову у задоволенні позову, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу за складання та подання заяви про застосування строків позовної давності в сумі 1  500 грн.
          Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , м. Одеса та Кредитна спілка "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса оскаржили його Південно - західного апеляційного господарського суду.
          Проаналізувавши зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 , м. Одеса, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимога відповідача про скасування додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2021 р. у справі № 916/334/21 є похідною від вимоги про скасування рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2021 р. у цій справі, а сама апеляційна скарга не містить викладення обставин та посилань на норми Господарського процесуального кодексу України, які були порушені або неправильно застосовані місцевим господарським судом під час ухвалення відповідного процесуального документа.                  
          Кредитна спілка "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса в апеляційній скарзі посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, які полягають в тому, що задовольнивши частково заяву відповідача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд належним чином не обґрунтував підстави, які свідчать про невідповідність заявленої до стягнення суми за час, витрачений адвокатом у судових засіданнях та завищення адвокатом цієї суми. 
                    
          Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_1 , м. Одеса та Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса з огляду на наступне.

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Пунктом 1 ч. 3 цієї норми до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. ч. 5 - 7 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р.  у справі № 756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі   ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.           
Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 р. у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц,:
"- п. 27.     Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
- п. 28.     Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
- п. 33.     Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
- п. 34.     Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
- п. 35.     У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
- п. 36.     Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.".
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. № 5076-VI (зі змінами та доповненнями) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
          При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. 
          Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
          Згідно зі ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 р. звітно-виборним з`їздом адвокатів України адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару та дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. 
Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
          Відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України      суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: 
          - завдання господарського судочинства; 
          - забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; 
          - особливості предмета спору; 
          - ціну позову; 
          - складність справи; 
          - значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.      
          Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а не керуватися виключно лише розміром гонорару, що був сплачений адвокату.
          Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.10.2019 р. по справі № 905/1795/18.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 11.05.2021 р. у справі № 910/11720/19, загальне правило розподілу судових витрат, визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 18.06.2021 р. у справі № 916/334/21   ОСОБА_1 , м. Одеса у задоволенні позову відмовлено.
Місцевий господарський суд у наведеному рішенні погодився з доводами ОСОБА_1 , м. Одеса про те, що оспорюване рішення спостережної ради Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка", м.  Одеса ухвалено з порушенням Статуту відповідача та Закону України «Про кредитні спілки», проте, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , м. Одеса було пропущено строк позовної давності, встановлений ч. 1 ст. 256 та ч. 1 ст.257 Цивільного кодексу України.

Наведені висновки місцевого господарського суду в суді апеляційної інстанції не оскаржувались.
Враховуючи те, що спір у даній справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача щодо порушення права позивача прийняттям Спостережною радою Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса рішення, оформленого протоколом від 30.03.2013 р. № 1 про виключення ОСОБА_1 , м. Одеса з членів спілки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо покладення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 038,50 грн. на Кредитну спілку "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса.
Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , м. Одеса, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 р. відмовлено ОСОБА_1 , м. Одеса у задоволенні апеляційної скарги та залишено без змін рішення Господарського суду Одеської області від 18.06.2021 р. у справі № 916/334/21, що в свою чергу виключає можливість для зміни або скасування додаткового рішення від 02.07.2021 р. у цій справі.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -          

ПОСТАНОВИВ:

Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2021 р. залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_1 , м. Одеса та Кредитної спілки "Промислово - фінансова спілка", м. Одеса  без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 04.10.2021  р.

Головуючий суддя                                                              Л.В. Лавриненко 

Судді                                                                                    О.Ю. Аленін                                                                                   

                                                                                                    М.А. Мишкіна