Справа № 132/973/21
Провадження № 22-ц/801/2246/2021
Категорія: 16
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року	Справа № 132/973/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач), 
суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,
за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за заявою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тиховський Микола Олегович, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради про визнання незаконними та скасування рішень, поновлення договорів оренди землі шляхом визнання укладених додаткових угод,
за апеляційною скаргою Іванівської сільської ради на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року, постановлену у складі судді Гопкіна П. В. в приміщенні суду в смт. Літин, - 
в с т а н о в и в :

30 березня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Іванівської сільської ради про визнання незаконними та скасування рішень, поновлення договорів оренди землі шляхом визнання укладених додаткових угод, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06 вересня 2021 року, ОСОБА_1 просив: визнати протиправним та скасувати рішення № 116 - 127 Іванівської сільської ради 7 сесії 8 скликання від 17 лютого 2021 року; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі № 725 від 01 жовтня 2014 року, яка була погоджена рішенням 6 сесії 8 скликання № 85/2 від 05 лютого 2021 року Іванівською сільською радою Калинівського (Хмільницького) району Вінницької області. 
06 вересня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тиховський М. О., подано заяву про забезпечення позову, в якій, позивач зазначає, що предметом спору є визнання незаконними та скасування рішень, поновлення договорів оренди землі. З метою забезпечення захисту своїх прав на орендовані земельні ділянки, позивач змушений подати заяву про забезпечення позову.
Вказує, що 01 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області було укладено договори оренди землі № 725, № 726, № 727, № 728, № 729, № 730, № 731, № 732, № 733, № 734, № 735, № 736, відповідно до пункту 2 яких, в оренду передавались земельні ділянки з кадастровими номерами : 0522487000:01:000:1005; 0522487000:02:000:0288; 0522487000:02:000:0320; 0522487000:02:000:0316; 0522487000:02:000:0295; 0522487000:02:000:0294; 0522487000:02:000:0293; 0522487000:02:000:0287; 0522487000:01:000:1004; 0522487000:01:000:1007; 0522487000:01:000:0999; 0522487000:01:000:0998. Право оренди на земельні ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 8 договорів оренди вони укладені терміном на сім років. Дата закінчення терміну договорів 30 вересня 2021 року. Після закінчення строку дії договорів, орендар має переважне право поновлення їх на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договорів повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Зазначає, що на земельні ділянки, які перебувають в оренді позивача зареєстровано право комунальної власності за Іванівською сільською радою Калинівського району Вінницької області.
Позивач 01 лютого 2021 року звернувся до Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області з клопотаннями про продовження терміну дії дванадцяти договорів оренди земельних ділянок, додавши проекти додаткових угод. Станом на 13 березня 2021 року жодної відповіді про результати розгляду поданих клопотань позивачем не отримано.
Рішенням № 116-127 Іванівської сільської ради 7 сесії 8 скликання від 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 відмовлено в продовженні терміну дії договорів оренди землі на підставі частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі», частини першої пункту 37 договору оренди землі.
На думку позивача, рішення № 116-127 Іванівської сільської ради 7 сесії 8 скликання від 17 лютого 2021 року є протиправним та незаконним, а тому з урахуванням того , що строк дії договорів оренди закінчується 30 вересня 2021 року, а розгляд справи може затягнутися, просив забезпечити позов шляхом заборони Іванівській сільській раді вчиняти будь які дії, до набрання рішення у даній справі законної сили, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами : 0522487000:01:000:1005; 0522487000:02:000:0288; 0522487000:02:000:0320; 0522487000:02:000:0316; 0522487000:02:000:0295; 0522487000:02:000:0294; 0522487000:02:000:0293; 0522487000:02:000:0287; 0522487000:01:000:1004; 0522487000:01:000:1007; 0522487000:01:000:0999; 0522487000:01:000:0998, а саме : передавати зазначені земельні ділянки у власність або користування, іншим чином розпоряджатися земельними ділянками, змінювати їх конфігурацію, межі, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастрові номери, вчиняти дії щодо поділу земельних ділянок, надавати дозволи на виготовлення технічної документації та проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджувати третім особам розроблені технічні документації та проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вносити до переліку таких, які виставляються на земельні торги (аукціони), а також вчиняти інші дії, які можуть стати підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зазначених земельних ділянок та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зазначених земельних ділянок.
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року заяву задоволено.
Заборонено Іванівській сільській раді Хмільницького району Вінницької області передавати земельні ділянки з кадастровими номерами: 0522487000:01:000:1005; 0522487000:02:000:0288; 0522487000:02:000:0320; 0522487000:02:000:0316; 0522487000:02:000:0295; 0522487000:02:000:0294; 0522487000:02:000:0293; 0522487000:02:000:0287; 0522487000:01:000:1004; 0522487000:01:000:1007; 0522487000:01:000:0999; 0522487000:01:000:0998, у власність або у користування, іншим чином розпоряджатися земельними ділянками, змінювати їх конфігурацію, межі, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастрові номери, вчиняти дії щодо поділу земельних ділянок, надавати дозволи на виготовлення технічної документації та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджувати третім особам розроблені технічні документації та проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вносити до переліку таких, які виставляються на земельні торги (аукціони), а також вчиняти інші дії, які можуть стати підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зазначених земельних ділянок та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зазначених земельних ділянок, до набрання законної сили рішення по цивільній справі № 132/973/21 за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання незаконними та скасування рішень, поновлення договорів оренди землі шляхом визнання укладених додаткових угод.
Не погодившись із ухвалою суду, Іванівською сільською радою подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не обґрунтовано, що відповідач має намір вчиняти будь які дії щодо земельних ділянок, які виходили б за межі її повноважень, або існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку не застосування заходів забезпечення позову. Застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову не грyнтуються на обставинах справи та застосовані без наявності на то правових підстав.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тиховський М. О., посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін. 
У судовому засіданні представник апелянта адвокат Путілін Є.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Позивач та його адвокат Тиховський М.О. просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про застосування заходів забезпечення є такою, що підлягає до задоволення, оскільки між сторонами існує спір та представником позивача у заяві про забезпечення позову доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим з таких підстав.
У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти дії.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції мав з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідальність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову районний суд також мав здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Суд першої інстанції не звернув уваги, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями глави 15 ЗК України (право користування землею).
Спір між сторонами виник з приводу визнання протиправним та скасування рішення № 116 - 127 Іванівської сільської ради 7 сесії 8 скликання від 17 лютого 2021 року, визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі № 725 від 01 жовтня 2014 року, яка була погоджена рішенням 6 сесії 8 скликання № 85/2 від 05 лютого 2021 року Іванівською сільською радою Калинівського (Хмільницького) району Вінницької області.
Таким чином, у разі задоволення позовних вимог, відновиться першочергове право позивача на укладення договорів оренди.
У свою чергу, обраний позивачем вид забезпечення позову, а саме: заборонити відповідачу передавати спірні земельні ділянки у власність або іншим чином розпоряджатися земельними ділянками, змінювати їх конфігурацію, межі, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастрові номери, вчиняти дії щодо поділу земельних ділянок, надавати дозволи на виготовлення технічної документації та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджувати третім особам розроблені технічні документації та проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вносити до переліку таких, які виставляються на земельні торги (аукціони), а також вчиняти інші дії, які можуть стати підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зазначених земельних ділянок та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зазначених земельних ділянок, у значній мірі виходить за межі позовних вимог, а також обмежує відповідача, як власника земельної ділянки, у праві розпоряджатись належними йому земельними ділянками на свій розсуд (наприклад відчужити її), оскільки спір виник лише щодо права оренди земельної ділянки. Тому такі заходи забезпечення позову не відповідають принципу співмірності.
Водночас, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що обраний позивачем вид забезпечення, щодо заборони відповідачу передавати спірні земельні ділянки в користування не обґрунтовано позивачем з посиланням на відповідні докази. Суд не пересвідчився зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Надані до відзиву на апеляційну скаргу відповіді сільського голови Іванівської сільської ради від 24.09.2021 року не приймаються колегією суддів з огляду на вимоги ч. 3 ст. 367 ЦПК України, оскільки дані докази не були подані до суду першої інстанції та доказів неможливості їх своєчасного подання з причин, що об`єктивно не залежали від позивача суду не надано. 
Крім того, у даних відповідях немає інформації про намір передачі відповідачем спірних земельних ділянок в оренду іншим особам.
Також заявником не було вказано обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття вказаного виду забезпечення позову призведе до невиконання судового рішення в частині поновлення договору оренди спірних земельних ділянок у разі його задоволення.
Недотримання справедливого балансу (співмірності) при втручанні в право власності є порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, суд у разі ухвалення рішення, яке обмежує права учасника справи (вирішуючи питання про забезпечення позову), має врахувати, що таке обмеження повинно бути дійсно необхідним та ефективним для забезпечення виконання рішення в майбутньому, з одного боку, але не повинно тягнути за собою невиправданих обтяжень для осіб, процесуальні права яких обмежуються, з іншого боку.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відносно того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведене, аргументи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Іванівської сільської радизадовольнити.
Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року скасувати та постановити нову.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тиховський Микола Олегович, про забезпечення позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський 

Повний текст постанови складено 01 листопада 2021 року.