ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7711/21 Справа № 199/2340/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року                        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
                ОСОБА_1 

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -     

ВСТАНОВИЛА: 

       У березні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуренс Груп" (далі - ПрАТ "УСК "Княжа") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "УСГ") про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП.
       В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 19 вересня 2017 року було укладено договір обов`язкового страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб «Сканія» д.н.з. НОМЕР_1 . 17 липня 2018 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_2 , в с.Софіївська Борщаговка на вул.Чорновола допустив зіткнення з автомобілем «Сканія», д.н.з. НОМЕР_1 .
       Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2018 року по справі № 369/9227/18, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та надання потерпілою стороною документів було складено страховий акт. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа» здійснила виплату страхового відшкодування в розмір 192 997, 63 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів їм було виплачено страхове відшкодування у розмірі 67 412,49 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 127 585, 14 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 66-67). 
       Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
       Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач надав до суду акт виконаних робіт, який був складений без участі відповідача, на огляд пошкодженого транспортного засобу "Сканія" д.н.з. НОМЕР_1 , відповідач також не був запрошений. У зв`язку з викладеним, відповідач не погоджується з результатами огляду транспортного засобу "Сканія" д.н.з. НОМЕР_1 та вважає, що сума матеріальної шкоди значно завищена, оскільки в рахунку на оплату № L-00001482 від 20 липня 2018 року зазначені пошкодження, яких насправді не було (а.с. 71-76).
       03 вересня 2021 року ПрАТ "УСК "Княжа" надано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с. 89-93).
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову становить 127 585,14 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 вересня 2017 року між ПрАТ «УСК «Княжа» та ПАТ «Миронівський Хлібопродукт» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 02-40К-0093683 (а.с. 18).
       Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Сканія», д.н.з. НОМЕР_1 .
       26 квітня 2018 року між ПрАТ «СК «УСГ» та ТОВ «Айсберг-фіш» був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8797963, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу «CHEREAU», д.н.з. НОМЕР_3 .
       17 липня 2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода в с. Софіївська Борщаговка на вул. Чорновола за участю транспортного засобу «Сканія», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE», д.н.з. НОМЕР_4 та транспортного засобу «DAF» д.н.з НОМЕР_2 з напівпричепом «CHEREAU», д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_1 (а.с. 17)
       Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2018 року по справі № 369/9227/18, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.16).
       Заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи.         На підставі даної заяви було складено страховий акт, на підставі якого ПрАТ «УСК «Княжа» здійснила виплату страхового відшкодування в розмір 192 997, 63 грн (а.с.9).
       Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПрАТ "СК "УСГ було виплачено ПрАТ «УСК «Княжа» страхове відшкодування у розмірі 67 412, 49 грн.
       Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, оскільки позивач виконав свої зобов`язання страховика у повному обсязі, до нього, у розумінні статті 993 ЦК, перейшло право вимоги відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
       У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
       Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
       Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
       Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Положеннями статей 1191, 1192 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
       Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму («ліміт відповідальності страховика» у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди.
       Отже, в даному випадку відбувся перехід до позивача після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором страхування від останнього прав кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Тобто саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається.
       Відповідно до ч. 2, 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
       Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача 127 585, 14 грн.
       Дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що вони, зокрема, зводяться до незгоди з висновком про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП, в якому виною особою є відповідач та до його оцінки, однак, оцінка доказів є виключною компетенцією суду.        Інші доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.
       При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
       Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
       Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2021 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

       Судді:                                                                Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров