Справа № 346/4684/21 
Провадження № 33/4808/762/21 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Олійнича Юрія Васильовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу режимі відеоконференції захисника Олійнича Юрія Васильовича на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.11.2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , медика в/ч НОМЕР_1 , громадянин України,
визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисник Олійнич Ю.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок упередженого ставлення та неповного розгляду. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, працівники поліції запропонували останньому пройти огляд в той час, коли той, відходив від свого транспортного засобу, де забрав виключно сигарети без наміру сідати за кермо. Апелянт наголошує на тому, що ознак сп`яніння, що були виявлені у ОСОБА_1 працівники поліції не повідомляли, мотивуючи свої доводи приписами п. 2.9 а ПДР України, Законом України «Про національну поліцію» в частині законності зупинення транспортного засобу, Інструкцією та ст. 266 КУпАП. Стверджує, що з відеозаписів чітко вбачається, що працівники поліції не повідомляли про причину зупинки й не роз`яснювали права ОСОБА_1 , що на переконання апелянта свідчить про порушення вимоги ч. 2 ст. 251 та п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП.
Постановою суду встановлено, що 22.09.2021 року о 06:45 год. в м. Коломия, по вул. Міцкевича, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «AUDI 80», номерний знак « НОМЕР_2 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання з`явились: особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбаченні ст. 268 КУпАП, його захисник Олійнич Ю.В., якому роз`ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду:
- ОСОБА_1 та його захисник Олійнич Ю.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду – без змін, з наступних підстав. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №032007 від 22.03.2021 року, працівником поліції зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, водій відмовився.
Протокол складений відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, жодних виправлень протокол не містить, усі необхідні графи протоколу заповнені, а пред`явлене обвинувачення є конкретним та таким, що узгоджується з іншими зібраними по справі доказами, а тому є належним доказом по справі.
Протокол містить пояснення ОСОБА_1 про визнання ним вини (а.п. 1), а також відомості про те, що працівниками поліції роз`яснювались права останньому, які передбачені як ст. 268 КУпАП, так й ст. 63 Конституції України, а тому доводи апелянта в цій частині не є слушними.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, окрім наведеного вище, підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з зазначенням ознак сп`яніння, що були виявлені у ОСОБА_1 (а.п. 2) й приміткою про те, що водій відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, а відмова пройти огляд в медичному закладі, підтверджується направленням на огляд, що також містить примітку – відмовився (а.п. 3).
Викладене в протоколі обвинувачення, а саме відмова ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння, підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, долучених до матеріалів провадження та рапортами працівників поліції (а.п. 6-8).
До матеріалів провадження долучено оптичний носій інформації у вигляді диску (а.п. 8), на якому міститься папка з надписом «Петращук», в якій знаходиться 9 файлів, зокрема як відеозаписи з нагрудних камер поліцейських та й з відеореєстратора патрульної поліції, а також фотознімки посвідчення водія, номерного знаку та фото правопорушника. 
З відеозаписів, що містяться в матеріалах провадження на диску вбачається, що відеофіксація події здійснювалась двома приладами: 1) відеореєстратором на служебному транспортному засобі патруля поліції; 2) портативного відеєреєстратору - нагрудної камери працівників поліції. 
Так, автомобільним відеореєстратором, що містився на транспортному засобі екіпажу поліції, зафіксовано початок руху автомобілю екіпажу поліції, в полі зору якого з`являється транспортний засіб марки «AUDI 80», номерний знак « НОМЕР_2 », що здійснює рух, відбувається зупинення цього транспортного засобу, водій не виходить та знов починає рух. Працівники поліції здійснюють переслідування. Автомобіль марки «AUDI 80», номерний знак « НОМЕР_2 » зупиняється, й водій залишає транспортний засіб. 
З наступних відеозаписів, що містяться на вказаному диску, вбачається, що відео фіксація відбувається з нагрудних камер працівників поліції, з перегляду яких відеозаписів як працівник поліції називає своє прізвище та посаду й звертається до водія ОСОБА_1 з питанням: «Чого ви тікаєте?», на що той відповідає: «Я не буду тікати, дайте мені води, мені погано». Далі чути як працівник поліції зв`язується з відділком поліції й просить про допомоги у виді ще одного екіпажу патруля поліції із слова: «Зупинили водія у стані алкогольного сп`яніння, який втікав, ми дворами бігали за ним, щоб піймати». Водій не заперечує того факту, що він є водієм, що він втікав від працівників поліції, й не заперечує проти складання протоколу, повідомивши, що він був на весіллі у племінника. Чути як водій наголошує на тому, що він є учасником бойових дій приїхав з АТО, й просить працівників поліції договоритись. Вбачається, як працівник поліції з водієм підходять до припаркованого транспортного засобу, де останній сідає на місце водія, й достає документи. На слова працівника поліції: «Краще б ви не тікали», водій ОСОБА_1 відповідає: «Я ж чув, що від мене є запах. Я проспався. Відпустить мене. Зараз зателефоную тверезому водію, жінки, й мені відвезуть». Далі вбачається як приїхав ще один патруль поліції, й у присутності водія ОСОБА_1 , працівник поліції розповідає обставини справи, а саме про те, що автомобіль під керування вказаного водія рухався проти руху, працівники поліції подали сигнал, після чого почалось переслідування вказаного транспортного засобу, водій зупинився, й почав тікати дворами. Далі видно, що працівники поліції пропонуються пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», отримавши чітку відмову від водія, працівник поліції пропонує пройти огляд в медичному закладі, на що також чути як водій відмовляється. 
Зібрані по справі докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою як газоаналізатора “Drager”, так і у медичному закладі.
Змістом відеозаписів спростовуються доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому не заслуговують на увагу вказані твердження апелянта про те, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд в той час, як той підійшов до свого транспортного засобу виключно з метою забрати сигарети, без будь-якого наміру сідати за кермо. 
Крім того, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення виклав особисті пояснення, визнав вину, й будь-яких пояснень з приводу того, що він не керував транспортним засобом, останнім не наводилось (а.п. 1). 
Отже, суд критично ставиться до зазначеної вище позиції апелянта та його підзахисного щодо не визнання того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння й відмови проходити огляд у передбаченому законом порядку, оцінюючи її як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, так як винність останнього підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні зазначених вище доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота,порушення координація рухів та мови, вираження тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції, в розумінні п.п. 1, 3 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи наведене вище, у сукупності із іншими доказами по справі, погоджуюсь з висновками місцевого суду, що дії водія ОСОБА_1 свідчать про порушення останнім вимог п. 2.5 ПДР України, тобто відмова від проходження огляду у передбаченому законом порядку.
Відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена належними та допустимими доказами, що зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст. 251, 252 КУпАП.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта щодо упередженого ставлення та неповного розгляду, а також щодо порушення норм матеріального та процесуального права під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставне, оскільки зазначений протокол підписаний ОСОБА_1 , зі змістом останній ознайомлений без будь - якого зазначення про незгоду з вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення суттю правопорушення.
Окрім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було повідомлено причину зупинки, спростовуються змістом відеозапису, з якого вбачалось як працівник поліції повідомляв, що водій рухався проти напрямку руху, внаслідок чого розпочалось переслідування транспортного засобу працівникам поліції. 
Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення розглянув справу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене, вважаю, що постанова є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Олійнича Юрія Васильовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді  Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.11.2021 року щодо  ОСОБА_1 за  ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        В.В. Повзло