Справа № 740/4839/21 	Головуючий у 1 інстанції Гагаріна  Т.О. 	
Провадження № 33/4823/589/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП                                     	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,
за участю: 
захисника – адвоката Сірого І.О.,
особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника – адвоката Сірого І.О., в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2021 року, 

                                     в с т а н о в и в: 

Вказаною постановою      ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,  

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. 
Судом ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що він 22 серпня 2021 року, о 21 год. 40 хв. в с. Вертіївка, по вул. Миру, керував автомобілем «Фольцваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язана мова, нечітка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрити. Вважає, що прийняте судом рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.
- Так, на переконання автора скарги, матеріали справи не містять доказів керування транспортного засобу ОСОБА_1 за таких обставин, вважає адвокат, відсутня сама подія адміністративного правопорушення. Проте суд першої інстанції не взяв до уваги доводи сторони захисту та залишив поза увагою зазначену обставину.
- Зазначає, що відеозапис наданий поліцією до протоколу про адміністративне правопорушення не є безперервним, складається з двох окремих фрагментів, на яких відсутня подія правопорушення, так і дотримання поліцейським процесуальних норм при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Під час відеозйомки відсутнє повне зображення транспортного засобу та його державного номерного знаку, а також свідків, які, можливо, були присутні під час фіксування події правопорушення.
- У протоколі не зазначено технічного засобу, який був застосований під час фіксації правопорушення.
- Матеріали не містять доказу, що після відмови пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу особі було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога і що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від такого огляду.
- Суд не встановив порушень допущених поліцейськими, які в супереч ст. 268 КУпАП, виходячи з долучених відеозаписів, не роз`яснили особі права, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Окрім того, не тільки не забезпечили ОСОБА_1 право на захист, а й навмисно замовчали про таку можливість.
- Не конкретизоване місце вчинення правопорушення, що свідчить про неконкретність обвинувачення.
- В протоколі, на переконання автора скарги, вказані дві взаємовиключаючі фабули подій, які підпадають під різні пункти порушення ПДР, тому не розкрито суть та ознаки складу учиненого адміністративного правопорушення.
- Водія не повідомлено про конкретну причину зупинки транспортного засобу, в той час як доказів порушення ПДР матеріали справи не містять.
          
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Сірий І.О. підтримали апеляційну скаргу, просили  її задовольнити з підстав, наведених в ній. 
При цьому на запитання суду ОСОБА_1 повідомив, що дійсно керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, проте на вимогу пройти огляд на стан сп`яніння відмовився.  Не зміг пояснити суду, чому відмовився виконати законну вимогу поліцейського щодо огляду на стан сп`яніння.
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано.  За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Міськрайонним судом вірно встановлені фактичні обставини справи, що підтверджується і самими поясненнями ОСОБА_1 , наданими в засіданні апеляційного суду.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №474469 від 22.08.2021, відеозаписом із нагрудного відеореєстратора, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 .
Перевіряючи твердження апелянта на предмет порушень, про які йде мова в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Факт керування транспортним засобом, який заперечує захисник Сірий І.О. в апеляційній скарзі, підтверджений поясненнями самого ОСОБА_1 в апеляційному суді, а тому відкидається як безпідставний. 
За таких обставин громадянин ОСОБА_1 , в розумінні Загальних положень Правил дорожнього руху, є водієм – особою яка керує транспортним засобом.
Згідно п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Така вимога є імперативною, а тому обов`язкова до виконання водієм.
Незважаючи на це, водій ОСОБА_1 відмовився від виконання законної вимоги працівники поліції, що охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При дослідженні апеляційним судом протоколу про адміністративне та співставленні із змістом норми закону, не було встановлено, як про це стверджує апелянт,  двох взаємовиключаючих фабул події, які підпадають під різні пункти порушення ПДР, що є лише суб`єктивним сприйняттям адвоката, а тому не свідчить про допущене порушення при складанні протоколу.
У відповідності до вимог п.2.5. ПДР України та ч.1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за відмову від проходження в установленому законом порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобами особою в стані сп`яніння.
Виходячи з цього, ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти на вимогу працівника поліції огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або в медичній установі, на що останній відмовився в присутності свідка, що, крім іншого, стверджується відеозаписом із нагрудного відеореєстратора інспектора поліції. Тому відкидається зауваження апелянта про відсутність пропозиції пройти огляд в закладі охорони здоров`я після отримання відмови водія про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.
В той же час, апелянтом вказується як на порушення, яке полягає у наданні на адресу суду відеофіксації вчиненого правопорушення, яка є не безперервною.
В даному випадку, вказані доводи є необґрунтованими, оскільки усі необхідні факти, які мають важливе значення при розгляді даної справи та з якими законодавство пов`язує настання відповідальності за вчинене правопорушення, зафіксовано нагрудною камерою поліцейського, а тому посилання судом як доказ вчинення інкримінованого ОСОБА_1   адміністративного правопорушення є обґрунтованим.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність відомостей про технічний засіб, на який здійснювалась відео фіксація правопорушення, і як наслідок недопустимості цього доказу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що дотримано як працівниками поліції, так і судом.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення там не зазначено на який технічний засіб здійснювалася відео фіксація, окрім того ст. 256 КУпАП не передбачає внесення таких даних в протокол про адміністративне правопорушення.
Твердження про порушення право на захист не відповідає дослідженим матеріалам справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стверджує інше та містить підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Будь-яких доказів того, що працівники поліції здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_1 з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як і того, що він звертався з відповідними заявами чи скаргами з приводу неправомірних дій поліцейських матеріали справи не містять.
Не залучення другого свідка, який повинен засвідчити факт відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, не відповідають чинному законодавству, оскільки ч.2 ст. 266 КУпАП, у редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення, встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, доводи скарги про порушення вимог ст. 266 КУпАП через те, що поліцейськими був залучений лише один свідок є безпідставними, оскільки під час фіксування волевиявлення особи щодо пропозиції поліцейського пройти водієм ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, та матеріали відеозапису долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.
Посилання апелянта про неповідомлення водію підстав для зупинки транспортного засобу є взаємовиключними наряду із твердженнями про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Більше того, відповідно до п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до адміністративного правопорушення.
Відтак, на переконання суду, інформація якою володіли працівники поліції про знаходження у транспортному засобі особи із ознаками алкогольного сп`яніння, та їх подальші дії відповідають вимогам законодавства.
Попри це, апеляційний суд погоджується з доводом апеляційної скарги, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено населений пункт та вулицю, де було вчинено правопорушення, проте не конкретизовано місце його вчинення. Але, зазначене не є безумовною підставою для закриття провадження по справі, оскільки не впливає на обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення.
Дотримання усіх правил, які закріплені нормами КУпАП не повинно носити суто формальний характер та створювати підстави для ухилення від адміністративної відповідальності за скоєння належно обґрунтованого з посилання на докази адміністративного правопорушення.
Таким чином, аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
З цих підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону. Підстав для скасування постанови судом апеляційної інстанції не встановлено, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Сірого І.О., в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко