ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/6814/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий, Баранець О.М., Губенко Н.М., 
за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
представників:
прокуратури - Ющенко М.А.,
позивача - Ніколової В.М.,
відповідача  - Суходольського С.М.,
третьої особи - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 (головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 (суддя Сташків Р.Б.)
у справі  №910/6814/17 
за позовом заступника генерального прокурора України - головного військового прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вог Аеро Джет",
про стягнення 4642987,50 грн,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 18.10.2021 №29.3-02/3667 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", у зв`язку з відпусткою судді Вронської Г.О., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/6814/17, за результатами якого визначено наступний склад колегії суддів: Бакуліна С.В. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.
Згідно з розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 19.10.2021 №29.3-02/3687 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", у зв`язку з відпусткою судді Кролевець О.А., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/6814/17, за результатами якого визначено наступний склад колегії суддів: Бакуліна С.В. - головуючий, Баранець О.М., Губенко Н.М.
1.Короткий зміст позовних вимог 
1.1.Заступник Генерального прокурора України - головний військовий прокурор в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (далі - ПАТ "Айбокс Банк") про стягнення 4642987,50 грн.
1.2.Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Вог Аеро Джет" (далі - ТОВ "Вог Аеро Джет") порушило взяті на себе зобов`язання щодо повної поставки    товару відповідно до умов договору про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 15.12.2016 №286/1/16/36, виконання умов якого було забезпечено виданою відповідачем банківською гарантією від 14.12.2016 №2594-1216/WOGv на суму 4642987,50 грн. Оскільки ТОВ "Вог Аеро Джет" умови договору не виконало, позивач на підставі статті 560 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 200 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та пункту 11.1 зазначеного договору направив відповідачу письмову вимогу від 12.01.2017 №286/8/166 щодо сплати грошового забезпечення в розмірі 4642987,50 грн згідно з умовами вказаної банківської гарантії. Проте, відповідач відмовив позивачу у виплаті гарантійних коштів.
2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
2.1.14.12.2016 ПАТ "Айбокс Банк" (гарант) надало Міністерству оборони України (бенефіціар) гарантію №2594-1216/ WOGv, за якою гарант зобов`язався заплатити за ТОВ "Вог Аеро Джет" (принципал) Міністерству оборони України кошти, що не перевищують 4642987,50 грн, за лотом 6,  в якості забезпечення виконання договору, який  буде  укладено між  бенефіціаром та принципалом згідно з протоколом №75/469/7 засідання тендерного комітету Міністерства оборони України щодо прийняття рішення про намір укласти договір за переговорною процедурою закупівлі палива рідинного та газу; олив мастильних (нафта, вугілля і нафтопродукти) від 02.12.2016. Гарант, відповідно до вимог оголошення про проведення відбору учасників на закупівлю палива рідинного та газу; олив мастильних (надра, вугілля і нафтопродукти), бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити бенефіціару суму визначену цією гарантією, у випадку невиконання (неналежного виконання) принципалом умов договору, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня отримання ним: письмової вимоги бенефіціара з посиланням на цю гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата договору, сума належна до сплати, за умови, що у вимозі буде вказано, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, повинна бути виплачена йому у зв`язку із невиконанням (неналежним виконанням) принципалом умов договору. Будь-які вимоги або повідомлення стосовно цієї гарантії мають бути надіслані банку в письмовій формі та в такий час, щоб банк мав можливість отримати їх не пізніше тієї дати, після якої ця гарантія втрачає чинність та всі зобов`язання банка втрачають силу.  Строк дії гарантії до  01 лютого 2017 року включно.
2.2.15.12.2016 між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ "Вог Аеро Джет" (постачальник) було укладено договір №286/1/16/36 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу: олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір №286/1/16/36), за умовами якого постачальник зобов`язується постачати у 2016 році паливо рідинне та газ; оливи мастильні (нафта, вугілля і нафтопродукти) (лот 6 - паливо дизельне Євро (арктичне) або еквівалент, а саме паливо дизельне ДТ-3-К5, клас 2) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України відповідно до специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією. Загальна вартість продукції складає 92859750 грн.
2.3.У пункті 3.1 договору №286/1/16/36 визначено, що ціна договору становить: без ПДВ 77383125 грн, крім того ПДВ 15476625 грн. Ціна договору, що підлягає оплаті становить 92859750 грн, у тому числі податок на додану вартість, вартість вантажних робіт в місцях завантаження та транспортні витрати. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
2.4.Розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів, передбачених цим договором (пункт 4.1 договору №286/1/16/36).
2.5.За умовами пункту 5.2 договору №286/1/16/36 постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України.
2.6.У пункті 5.5 договору №286/1/16/36 встановлено, що договір вважається виконаним при умові постачання продукції не менше 99% від загального обсягу.
2.7.Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (пункт 10.1 договору №286/1/16/36).
2.8.ТОВ "Вог Аеро Джет" не виконало зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів, у зв`язку з чим Міністерство оборони України звернулось до ПАТ "Айбокс Банк" з вимогою від 12.01.2017 № 286/8/166  щодо сплати гарантійного платежу у розмірі 4642987,50 грн, відповідно до умов банківської гарантії від 14.12.2016 №2594-1216/ WOGv.
2.9.30.01.2017 листом №319БТ/12-б/б-04 ПАТ "Айбокс Банк" відмовило у виплаті гарантійного платежу, з посиланням на те, що вимогу підписано не  уповноваженою особою, оскільки на підтвердження повноважень Гулевича В.В. на підписання вказаної вимоги надано довіреність від 05.12.2016 №220/395/д строк дії якої закінчився на момент звернення з вимогою, тоді як інша долучена до вимоги довіреність від 10.01.2017 № 220/16/д була видана Гулевичу В.В. виконуючим обов`язки Міністра оборони України, повноваження якого на вчинення таких дій не підтверджено. Крім того, ПАТ "Айбокс Банк" вказав, що в довіреності, на підставі якої представник позивача звертався з вимогою від 12.01.2017 №286/8/166 щодо сплати гарантійного платежу, прописано право на стягнення забезпечення виконання договорів по асигнуванням за 2017 рік, тоді як договір №286/1/16/36 було укладено 15.12.2016 та строк його виконання встановлено до 25.12.2016, а отже видана довіреність не дає таких прав для звернення з вимогою щодо виконання гарантії від 14.12.2016 №2594-1216/WOGv.
3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.1.Справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням від 14.12.2020 у справі №910/6814/17 Господарський суд міста Києва позовні вимоги задовольнив повністю; стягнув з ПАТ "Айбокс Банк" на користь Міністерства оборони України   4642987,50 грн банківської гарантії; стягнув з ПАТ "Айбокс Банк" на користь Міністерства оборони України 69644,81   грн судового збору за подання позовної заяви, 1600,00 грн судового збору за подання скарги на ухвалу від 10.07.2017, 104467,22 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 26.02.2018, 1921,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу від 14.03.2019 та 1921,00 грн судового збору за подання касаційної скарги на постанову від 16.05.2019; стягнув з ПАТ "Айбокс Банк"    на користь Міністерства оборони України 104467,22    грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 26.02.2018. 
Указане рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021.
3.2.Рішення судів мотивовані тим що, оскільки ТОВ "Вог Аеро Джет" не виконало зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів, вимоги Міністерства оборони України до ПАТ "Айбокс Банк" щодо сплати гарантійного платежу у розмірі 4642987,50 грн відповідно до умов банківської гарантії від 14.12.2016 №2594-1216/ WOGv є законними та обґрунтованими. При цьому суди встановили, що вимога про сплату гарантії  була підписана уповноваженою особою позивача та надіслана відповідачу до закінчення строку дії гарантії. Крім того, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суди дійшли висновку про наявність у прокурора підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді в межах цього спору.
4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи
4.1.ПАТ "Айбокс Банк" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 у справі №910/6814/17 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.
4.2.ПАТ "Айбокс Банк" вважає, що судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права (частини другої статті 563, статті 565 ЦК України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру", пункту 37, підпункту 11 пункту 3 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004) та з порушенням норм процесуального права (статей 4, 7, 76-79, частини другої статті 86, частин третьої, п`ятої статті 162, частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Скаржник вказує, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 24.01.2018 у справі №910/7128/17, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 щодо застосування статті 563 ЦК України, статті 43 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
4.3.Скаржник вважає, що:
-попередні судові інстанції не обґрунтували відхилення клопотання ПАТ "Айбокс Банк" про залишення позовної заяви без розгляду з підстав наявності на розгляді Господарського суду міста Києва справи №910/18503/19 за позовом Міністерства оборони України до ПАТ "Айбокс Банк" про стягнення 4642987,50 грн за банківською гарантією;
-прокурором не доведено виключних підстав для звернення до суду з цим позовом від імені Міністерства оборони України, за умови самостійного звернення останнього до суду у грудні 2019 року з позовом про стягнення  4642987,50 грн банківської гарантії;
-судами порушено вимоги пункту 3 частини третьої статті 162 ГПК України та проігноровано доводи ПАТ "Айбокс Банк" щодо надання відповідного розрахунку при визначенні ціни позову, оскільки розмір гарантійного платежу не є сталим і передбачає можливість його сплати у межах від 1 до 4642987,50 грн, в залежності від обставин, за яких відбулося настання гарантійного випадку;
-оскільки в умовах банківської гарантії зазначено про те, що вимога про сплату має бути підписана уповноваженими особами, тобто має містити підписи декількох осіб, підписання вказаної вимоги одноособово директором департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України Гулєвичем В.В., свідчить про те, що гарант мав право відмовитися від задоволення відповідної вимоги.
4.3.Прокуратура подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
4.4.У судовому засіданні 19.10.2021 було оголошено перерву до 15 год. 20 хв. 26.10.2021
5.Позиція Верховного Суду
Щодо доводів скаржника про незастосування судами обох інстанцій до спірних правовідносин положень частини другої статті 563 та частини першої статті 565 ЦК України, оскільки вимогу про сплату банківської гарантії підписано не всіма уповноваженими особами, а додані до неї документи не підтверджують наявності повноважень у підписанта, а також щодо розміру гарантійного платежу.
5.1.Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання урегульований положеннями статті 200 ГК України, статтями 546, 560, 562, 563, 565 ЦК України, Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004 (далі - Положення №639).
5.2.Відповідно до розділу І Положення №639 гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.
5.3.Статтею 563 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.
5.4.Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ "Айбокс Банк" (гарант) та Міністерством оборони України (бенефіціар) укладено гарантію від 14.12.2016 №2594-1216/ WOGv, за якою гарант зобов`язався заплатити за ТОВ "Вог Аеро Джет" (принципал) Міністерству оборони України кошти, що не перевищують 4642987,50 грн, в якості забезпечення виконання договору, який буде укладено між бенефіціаром та принципалом згідно з протоколом №75/469/7 засідання тендерного комітету Міністерства оборони України щодо прийняття рішення про намір укласти договір за переговорною процедурою закупівлі палива рідинного та газу; олив мастильних (нафта, вугілля і нафтопродукти) від 02.12.2016. 
5.5.Крім того суди встановили, що ТОВ "Вог Аеро Джет" не виконало зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів, у зв`язку з чим Міністерство оборони України звернулось до ПАТ "Айбок Банк" з вимогою від 12.01.2017 №286/8/166 про перерахування гарантійного платежу в розмірі 4642987,50 грн відповідно до умов банківської гарантії від 14.12.2016 №2594-1216/ WOGv.
5.6.Вимога від 12.01.2017 №286/8/166 була підписана Гулевичем В.В. -директором Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України на підставі довіреності від 10.01.2017 №220/16/д.
5.7.Судами обох інстанцій досліджено зміст гарантії та вимоги, за результатами чого зроблено обґрунтований висновок про те, що пред`явлена Міністерством оборони України вимога відповідала умовам гарантії, зокрема: вимога бенефіціаром зроблена з посиланням на гарантію від 14.12.2016 №2594-1216/WOGv; вимога надіслана за підписом уповноваженої особи - директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України Гулевича В.В., повноваження якого підтверджено довіреністю від 10.01.2017 №220/16/д, виданою виконуючим обов`язки Міністра оборони України Руснаком І.С.; вказано посилання на договір №286/1/16/3 від 15.12.2016; зазначено про те, що договір постачальником (ТОВ "Вог Аеро Джет") виконано частково, у зв`язку з чим на підставі банківської гарантії підлягають перерахуванню на рахунок Міністерства оборони України грошові кошти в сумі 4642987, 50 грн).
5.8.Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність повноважень у підписанта вимоги про сплату банківської гарантії, з огляду на те, що за змістом статті 8 Закону України " Про центральні органи виконавчої влади" міністр як член Кабінету Міністрів України здійснює повноваження, визначені Законом України "Про Кабінет Міністрів України", зокрема міністр як керівник міністерства представляє міністерство у публічно-правових відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні та за її межами; визначає обов`язки першого заступника міністра, заступників міністра, розподіл повноважень міністра між першим заступником міністра та заступниками міністра, які вони здійснюють у разі його відсутності; підписує накази міністерства; дає обов`язкові для виконання державними службовцями та працівниками апарату міністерства доручення.
5.9.Абзацом 1 частини четвертої статті 9 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" передбачено, що перший заступник, заступники міністра дають обов`язкові для виконання державними службовцями та працівниками апарату міністерства та його територіальних органів (у разі утворення) доручення.
5.10.Вказані вимоги Закону також відображені у Положенні про Міністерство оборони України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №671 від 26.11.2014 (далі - Положення №671), відповідно до підпункту 25 пункту 10 якого міністр визначає обов`язки першого заступника міністра, заступників міністра, розподіл повноважень міністра між першим заступником Міністра, заступниками Міністра, які вони здійснюють у разі його відсутності.
5.11.З урахування наведених приписів законодавства, згідно із наказом міністра оборони України від 30.12.2016 №278 КП "Про тимчасове виконання обов`язків Міністра оборони України" у зв`язку з відпусткою міністра, тимчасове виконання обов`язків міністра оборони України з 31.12.2016 було покладено на першого заступника міністра оборони України Руснака І.С., яким і було видано довіреність Гулєвичу В.В. для пред`явлення вимог та стягнення забезпечення виконання договорів на закупівлю продукції (товарів), в тому числі і нафтопродуктів, що, в свою чергу, підтверджує доводи позивача про наявність повноважень у Гулевича В.В. на підписання вимоги  про сплату гарантії.
5.12.При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника про відсутність у вказаної вище особи повноважень на підписання вимоги про сплату гарантії, зводяться лише до переоцінки доказів у справі, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

5.13.Поряд з викладеним, доводи скаржника про те, що вимога про сплату банківської гарантії мала би бути підписана кількома уповноваженими особами бенефіціара, є власним тлумаченням ТОВ "Айбокс Банк" змісту банківської гарантії і така позиція не узгоджується ні з нормами законодавства, яке регулює ці правовідносини, ні зі змістом самої гарантії. Крім того відповідач не вказує ким ще з уповноважених осіб мала бути підписана вимога про сплату банківської гарантії для її задоволення.
5.14.Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника про те, що оскільки розмір гарантійного платежу не є сталим і передбачає можливість його сплати у межах від 1 до 4642987,50 грн, в залежності від обставин, за яких відбулося настання гарантійного випадку, судами порушено вимоги пункту 3 частини третьої статті 162 ГПК України щодо надання відповідного розрахунку при визначенні ціни позову, оскільки визначення конкретної суми банківської гарантії яка підлягала сплаті у випадку невиконання (неналежного виконання) принципалом умов договору, є безумовним правом бенефіціара, яке було реалізовано в межах, визначених змістом гарантії.
Щодо доводів скаржника про порушення судами норм процесуального законодавства під час відхилення його клопотань про залишення позовної заяви прокурора без розгляду як з підстав недоведеності наявності виключних обставин для представництва прокурором інтересів держави в суді у спірних правовідносинах, так і з огляду на наявність у провадженні Господарського суду міста Києва справи №910/18503/19 з аналогічним предметом та сторонами.
5.15.Частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
5.16.Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів держави.
5.17.Участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу.
5.18.Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
5.19.Попередні судові інстанції встановили, що листом №10/2/3-210 вих-17 від 23.02.2017 з штемпелем "вихідна кореспонденція" Генеральна прокуратура України повідомила Міністерство оборони України, що за наслідками вивчення стану виконання договорів на поставку дизельного палива для потреб Збройних Сил України встановлено факт порушення виконання зобов`язань за договором №286/1/16/36 від 15.12.2016, виконання якого було забезпечено банківською гарантією від 14.12.2016 №2594-1216/ WOGv, що стало підставою для захисту інтересів держави в особі Міністерства оборони України шляхом звернення із позовною заявою до суду.
5.20. Міністерство оборони України у своїх письмових поясненнях підтвердило, що вказаний лист №10/2/3-210вих-17 від 23.02.2017 був переданий до Міністерства оборони України нарочно у лютому 2017 року.
5.21.Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, надаючи листом №286/6/1246 від 20.02.2019 відповідь прокурору на його попередні звернення, зазначав про проведення претензійної роботи та відсутність у нього власних повноважень щодо звернення з позовом до суду (том 3, а.с.237).
5.22.Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у пунктах 38, 40, 43 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
5.23.З урахуванням наведеної правової позицій Великої Палати Верховного Суду, фактичних обставин спірних правовідносин, а також своєчасності вжиття заходів для захисту інтересів держави, судами обох інстанцій у цій справі надано вірну оцінку доводам прокурора про бездіяльність Міністерства оборони України, як центрального органу виконавчої влади у оборонній сфері, через невжиття ним заходів для поновлення та захисту інтересів держави за наслідками неправомірної відмови ТОВ "Айбокс Банк" оплатити банківську гарантію, право вимоги на яку виникло у зв`язку з неналежним виконанням договору поставки за державні кошти. При цьому суди встановили факт виконання прокурором вимог   статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
5.24.З огляду на викладене вище, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про недотримання прокурором вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" під час здійснення представництва інтересів держави в суді у межах цього спору, а також про неврахування правових позицій, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
5.25.Відповідно до пункту 3 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
5.26.У справі №910/6414/17 прокурор звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України 25.04.2017, провадження у ній відкрито ухвалою цього ж суду від 26.04.2017.
5.27.З позовною заявою у справі №910/18503/19 Міністерство оборони України звернулося до суду 23.12.2019, провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.01.2020.
5.28.Колегія суддів зазначає, що самостійне звернення до суду особи, в інтересах якої прокурором було раніше заявлено аналогічні позовні вимоги, не здатне спростовувати зазначені вище, встановлені попередніми судовими інстанціями, обставини зволікання Міністерства оборони України щодо вжиття ним заходів для поновлення та захисту інтересів держави за наслідками відмови ТОВ "Айбокс Банк" оплатити банківську гарантію, а також обставин дотримання прокурором вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру", та, відповідно, відсутні підстави для залишення поданого раніше в інтересах указаної особи позову без розгляду.
5.29.Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.03.2018 у справі №910/8297/17 та від 24.01.2018 у справі №910/7128/17.
5.30.Так, у справах №910/7128/17 та №910/8297/17 предметом розгляду були позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно гарантійних листів, яким забезпечено виконання приватними суб`єктами господарювання договору про закупівлю товарів за державні кошти.
5.31.Верховний Суд у зазначених справах залишив в силі судові рішення попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем під час звернення до відповідача із вимогами кредитора було порушено статтю 563 ЦК України та умови гарантійних листів, оскільки з переліку документів, доданих до листів-вимог, вбачалося, що позивачем не надано відповідачеві оригінал картки із зразками підписів та належних документів на підтвердження факту наявності прострочення принципалом зобов`язання за договором закупівлі, які передбачені гарантійним листом.
5.32.При цьому, у справі №910/8297/17 Верховний Суд також виходив із того, що оскільки на відповідача поширюються обмеження, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з часу запровадження в ПАТ "Банк Михайлівський" тимчасової адміністрації не можуть бути задоволені вимоги позивача поза межами ліквідаційної процедури банку.
5.33.Натомість у справі №910/6814/17 суди встановили обставини того, що зміст вимоги Міністерства оборони України та долучені до неї документи відповідали умовам, визначеним у банківській гарантії від 14.12.2016 №2594-1216/ WOGv, а також, що вимога про сплату банківської гарантії пред`явлена в порядку та спосіб,  визначені у статті 563 ЦК України.
5.34.З огляду на викладене вище, посилання скаржника на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 02.03.2018 у справі №910/8297/17 та від 24.01.2018 у справі №910/7128/17, не є підставою для скасування судових рішень, оскільки відповідні постанови були прийняті з огляду на інші встановлені фактичні обставини, ніж у справі №910/6814/17.
6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат
6.1.Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2.Відповідно до пункту 1 частини першої    статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.3.Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених   статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша   статті 309 ГПК України).
6.4.Таким чином, перевіривши рішення та постанову судів попередніх інстанцій в межах вимог та доводів касаційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.
6.5.З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" залишити без задоволення. 
2.Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 у справі №910/6814/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             С.В. Бакуліна

Судді                                                                                                          О.М. Баранець

                                                                                                                   Н.М. Губенко