ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 140/3598/21 пров. № А/857/14963/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Глушко І.В., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Дмитрука В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-
                                                      ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення, як учаснику бойових дій виплати 15 595,00 грн. недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік, до 05 травня за 2018 рік та до 05 травня за 2019 рік, стягнути недоплачену частину разової грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік, до 05 травня за 2018 рік та до 05 травня за 2019 рік в сумі 15 595,00 грн., як учаснику бойових дій, в рахунок шкоди, заподіяної правовим актом, визнаного неконституційним.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він є учасником бойових дій та має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 05.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 - 2019 роки, яка передбачена статтею12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Листом ДСП Луцької міської ради Волинській області від 22.03.2021 №11.2-9/3573/2021 відповідач відмовив у виплаті вказаної допомоги у збільшеному розмірі. Просив позов задоволити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником бойових дій, у зв`язку з чим він перебуває на обліку, як утримувач щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.
05.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 - 2019 роки, яка передбачена статтею12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Листом від 22.03.2021 №11.2-9/3573/2021 відповідач відмовив у виплаті вказаної допомоги у збільшеному розмірі.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон №3551. Пільги учасникам бойових дій встановлені статтею 12 вказаного Закону.
Частиною 5 статті 12 Закону №3551 (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367) передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107 частину п`яту статті 12 Закону №3551 викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107.
Згідно частини 1 статті 17 Закону №3551 фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Статтею 17-1 Закону №3551 визначено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Законом України від 28.12.2014 №79 «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки встановлювалися постановами Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 №223, від 14.03.2018 №170 і від 20.03.2019 №237 відповідно, прийнятими з урахуванням пункту 26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. Зазначені постанови не визнавалися неконституційними.
Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України прийшов до висновку, що встановлення зазначеним пунктом 26 законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Бюджетного кодексу України та Закону №3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.
Згідно частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 12 Закону №3551 у редакції Закону №367 лише з 28.02.2020, а тому лише за 2020 рік щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
У позивача право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком виникло лише за 2020 рік.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 року у справі №140/3598/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 20.10.2021