КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
06 грудня 2021 року
 
м. Київ
 
справа №761/30569/21
 
провадження № 33/824/5222/2021
 
Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.
 
за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
 
на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року у складі судді Савицького О.А.,
 
якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн,  -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 грн, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.
Судом установлено, що 10 серпня 2021 року о 08 год. 00 хв. військовослужбовець військової служби за контрактом полковник ОСОБА_1 в умовах особливого періоду не прибув без поважних причин на військову службу та був відсутній на службі на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 04 листопада 2021 року, тобто з пропущенням строку на апеляційне оскарження, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови як пропущений з поважних причин; оскаржувану постанову скасувати і закрити справу.
У мотивування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду зазначає, що не зміг у строки встановлені законом отримати копію постанови суду першої інстанції у зв`язку з перебуванням у відрядженні з 24 жовтня 2021 року по                30 жовтня 2021 року та з 02 листопада 2021 року по 03 листопада 2021 року, що підтверджується посвідченнями про відрядження, долученими до апеляційної скарги.
На підставі викладеного, апеляційний суд з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод та з огляду на викладені апелянтом обставини доходить висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на те, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Звертає увагу суду на те, що 10 серпня 2021 року та 11 серпня 2021 року був відсутній на території військової частини НОМЕР_1 (м. Київ) у визначений розпорядком дня робочий час з поважних причин та з дозволу начальника озброєння командування логістики в/ч НОМЕР_1 , який є для нього безпосереднім начальником.
Зазначає, що відповідно до виписного епікризу 12354 з 01 серпня 2021 року по                  05 серпня 2021 року він перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у НВКЦ «ГВКГ». Після проведеного лікування ОСОБА_1 було надано рекомендації: звільнення від службових обов`язків на 5 календарних діб.
Зауважує, що з 06 серпня 2021 року по 10 серпня 2021 року за рекомендацією лікарів був звільнений від службових обов`язків у зв`язку із  хворобою.
11 серпня 2021 року у зв`язку з поганим самопочуттям був вимушений звернутися за консультацією до знайомого лікаря та, придбавши ліки, повернутися додому.
Вказує, що оскільки його самопочуття покращилось, 12 серпня 2021 року  ОСОБА_1 прибув до в/ч НОМЕР_1 , повідомив свого безпосереднього керівника о 08:00 про прибуття, отримав невідкладні завдання та приступив до їх виконання.
Зауважує, що вимоги про надання пояснень або підтверджень щодо відсутності в робочому кабінеті його начальником не висувалось.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність передбачена, згідно диспозиції ч.ч. 3, 4 ст. 172-11 КУпАП, за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб .
Діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Зважаючи на приписи  ст. 1 Закону України «Про оборону України»,  особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбуваний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування , Збройних Сил України , інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій,а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.
Таким чином, диспозицією ст. 172-11 КУпАП передбачені обов`язкові кваліфікуючі ознаки правопорушення, зокрема, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення КИ №77 від 16 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1  не зазначені відповідні кваліфікуючої ознаки правопорушення, тобто фактично не зазначена об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення.
Відповідно до вимог статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Проте, як убачається з матеріалів справи, протокол КИ №77 відносно                  ОСОБА_1 за відсутність на службі у період з 08:00 10 серпня 2021 року по 08:00                12 серпня 2021 року було складено лише 16 серпня 2021 року, тобто з порушенням строку, встановленого статтею 254 КУпАП.
Окрім того, відповідно до виписного епікризу 12354 з 01 серпня 2021 року по                  05 серпня 2021 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у НВКЦ «ГВКГ». Після проведеного лікування ОСОБА_1 було надано рекомендації, зокрема, звільнення від службових обов`язків на 5 календарних діб.
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 09 серпня 2021 року він доповів безпосередньому начальнику про погане самопочуття та з його дозволу відбув лікуватись.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також пояснив, що він повідомив безпосереднього керівника, що з поважних причин не зможе з`явитися до військової частини. 
Під час розгляду справи судом першої інстанції, а також перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 свою провину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав.
Таким чином, відповідно до наведеного аналізу доказів, які були покладені в обґрунтування постанови суду щодо доведеності вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, суд доходить висновку, що вони не підтверджують наявність кваліфікуючих ознак правопорушення, а саме нез`явлення ОСОБА_1 до військової частини без поважних причин, а навпаки підтверджують, що ОСОБА_1 повідомив про неможливість з`явлення до військової частини з поважних причин, в даному випадку у останнього спостерігалось погане самопочуття, після його хвороби, про яку зазначено в епікрізі №12354.
Суд першої інстанції наведені порушення не перевірив, фактичні обставини не з`ясував, обґрунтовуючи своє рішення, формально послався на докази без належного їх дослідження та оцінки у розумінні ст.ст. 251, 252 КУпАП, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що доводи апелянта про відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованими, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, як незаконна, а провадження у справі – закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року – скасувати.
Провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                 В.А. Кравець