ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 335/7633/21                                 Головуючий в 1 інст. Шалагінова А.В.
Провадження № 33/807/720/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
5 листопада 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Хмарського Р.Б., потерпілої ОСОБА_2 , її представника - адвоката Маслюка В.В., за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Маслюка В.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_3 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 01.07.2021 року о 10 годині 53 хвилин на о. Хортиця у Вознесенівському районі м. Запоріжжя на автошляху Т0806 в районі зупинки громадського транспорту «Наукове містечко» водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки МАN д.н. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н. НОМЕР_2 . 
В обґрунтування рішення про закриття провадження, місцевий суд вказав, що даних про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 змінював напрямок руху, матеріали справи не містять. 
В апеляційній скарзі представник потерпілої особи, вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню. 
Апелянт скаргу обґрунтовує тим, що місцевий суд виніс постанову без врахування неможливості прибути потерпілої і її представника в судове засідання. Суд першої інстанції не врахував письмових пояснень потерпілої. Свідки в справі не були допитані, що свідчить про однобічність розгляду вказаної справи. 
Також вказує, що суд не врахував того, що автомобіль потерпілої під час події знаходився в пробці. Автомобілі стояли в три ряди в одному напрямку руху. Дорожньої розмітки у вигляді роздільних ліній смуг руху не було. Водій ОСОБА_2 стояла в центральній смузі руху. В її автомобілі знаходилися пасажири, які були свідками події. Зліва позаду автомобіля потерпілої знаходився транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Потім водій ОСОБА_2 почула удар зліва. З метою уникнення подальшого пошкодження автомобіля, водій ОСОБА_2 здійснила маневр правіше і проїхала вперед. 
Суд не врахував, що потерпіла не може ніяким чином вплинути на кваліфікацію дій винної особи співробітниками поліції. Потерпілій не було надано копії протоколу та інших матеріалів, як учаснику ДТП. 
Зазначає, що ОСОБА_1 притягають за ст. 124 КУпАП, і всі порушення ПДР України, які були вчиненні водієм вантажівки, знаходяться в причинному зв`язку. 
Апелянт наголошує, що суд не звернув увагу, що автомобілі стояли в пробці в три ряди, а транспортний засіб потерпілої стояв нерухомо, та що місцем зіткнення є саме її смуга для руху. 
Отже, апелянт вважає, що ОСОБА_1 вчинив зіткнення з автомобілем потерпілої, коли вона не рухалася, тобто не переконався в безпечності маневру при перестроюванні з однієї смуги руху на іншу. 
Просить апеляційний суд визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки судом першої інстанції постанова суду не вручалась, потерпіла дізналась про її існування лише 20 вересня 2021 року з офіційного реєстру судових рішень. 
Також апелянт просить, суд апеляційної інстанції постанову місцевого суду від 13 вересня 2021 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Вислухавши пояснення учасників події, допитавши свідків, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Щодо поновлення строків апеляційного оскарження.
У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
В клопотанні апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 13 вересня 2021 року, посилаючись на поважність пропуску цього строку. 
Так, враховуючи, що справа була розглянута без участі потерпілої або її представника, а із постановою суду потерпіла була ознайомлена лише 20 вересня 2021 року з ЄДРСУ, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення. 
Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався, та допустив неповноту судового розгляду справи, про що свідчить наступне.
Згідно  ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.
Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне  правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.  При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються   протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки,   відеозапису   чи   засобів   фото -   і   кінозйомки, відеозапису,   які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.
Як вбачається із постанови, суддею місцевого суду були зроблені висновки про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в діях водія ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд вважає, що місцевий суд в супереч вимогам КУпАП не дослідив всіх обставин справи, не здійснив допит всіх учасників події, внаслідок чого дійшов до помилкових висновків. 
З такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Під час апеляційного перегляду потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що під час події її транспортний засіб перебував в нерухомому стані. Через деякий час вантажний автомобіль почав рух, після чого вона почула удар в ліву частину автомобіля. Побачила, що водій вантажного автомобіля колесом здійснив зіткнення. Переживаючи за пасажирів автомобіля, вона проїхали вперед для уникнення більш серйозного контакту з вантажівкою. 
Аналогічні пояснення були надані свідками справи, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які підтвердили, що водій вантажного автомобіля зачепив колесом автомобіль ОСОБА_2 . 
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль потерпілої стояв в заторі. Керуючи вантажним автомобілем, ОСОБА_1 почав здійснювати рух. Після чого почув, що вантажний автомобіль зіткнувся з легковим автомобілем потерпілої. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №102597 від 1 липня 2021 року (а.с.1) вбачається, що водій ОСОБА_1 01.07.2021 року о 10 годині 53 хвилин на о. Хортиця у Вознесенівському районі м. Запоріжжя на автошляху Т0806 в районі зупинки громадського транспорту «Наукове містечко», керуючи транспортним засобом марки МАN, д.н. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н. НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР України.
Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
За порушення вимог зазначеного пункту ПДР України з наслідками у вигляді ДТП, передбачена відповідальність встановлена за ст.124 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
Таким чином, суд оцінює вказаний документ з іншими доказами, з яких можливо встановити, що водій ОСОБА_1 проігнорував вимоги п. 10.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Так, суд апеляційної інстанції щодо вказаного висновку, виходить з таких доказів: письмових пояснень свідків (а.с.3-4), які пояснили, що водій вантажного автомобіля колесом зачепив автомобіль потерпілої; письмовими поясненнями потерпілої (а.с.5), яка також пояснила, що вантажний транспортний засіб під час здійснення маневру зачепив її автомобіль; письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6), який пояснив, що він здійснював рух на вантажному автомобілі, після чого почув удар; схемою місця ДТП (а.с.2), з якої вбачається схематичне розміщення автомобілів після події. Опис механічних пошкоджень; фототаблицю події (а.с.7), з якої вбачаються завдані механічні пошкодження автомобілів.
Враховуючи викладене, суд апеляційної дійшов до висновку, що можливо встановити такий механізм скоєння дорожньо-транспортної пригоди: вантажний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснюючи рух, колесом свого автомобіля здійснив зіткнення з легковим автомобілем потерпілої. Внаслідок чого, автомобіль потерпілої отримав механічні пошкодження. 
Законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.
Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст. 374 КПК України, п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України.
Аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.
За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 1 липня 2021 року, тобто з дня його вчинення минуло більше, ніж три місяці тому, ОСОБА_1 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, визнавши винним ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та закрити провадження відносно останнього, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Маслюка В.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити. 
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Маслюка В.В., задовольнити. 
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 335/7633/21