Ухвала
Іменем України
 
06 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 285/813/21
провадження № 61-19031ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецавтоінвест»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на додаткове рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року у складі судді Сташків Т. Г. та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Галацевич О. М., Борисюка Р. М.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецавтоінвест» (далі - ТОВ «Спецавтоінвест») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього 785 338,00 грн на відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та витрати по сплаті судового збору.
 
Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано заяву, у якій останній повідомив про те, що докази сплати гонорару Адвокатському об`єднанню «Українська адвокатська група» (далі - АО  «Українська адвокатська група») будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Спецавтоінвест» відмовлено повністю.
 
В межах п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), представник відповідача подав заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.
 
До вказаної заяви представником відповідача долучено копії угоди № 0103/21/1-ц від 01 березня 2021 року; рахунку № 2505/21-1 від 25 травня 2021 року на суму 117 800,70 грн; платіжного доручення від 28 травня 2021 року на суму 61 000,00 грн; виписки про рух коштів по рахунках від 28 травня 2021 року. У письмових поясненнях представник відповідача наголошував, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суду надані 31 травня 2021 року. Сума заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідає сумі, зазначеній відповідачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат у відзиві на позовну заяву, а позивачем у відповіді на відзив не зазначено заперечень щодо розміру судових витрат. Оскільки позивач у своїх заявах не клопотав про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тому слід стягнути з ТОВ «Спецавтоінвест» на користь ОСОБА_1 117 800,70 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
 
10 червня 2021 року представник позивача подала заперечення на заяву представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу та просила відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат повністю. Зазначила, що представником відповідача при неодноразовому розгляді справи жодного разу не повідомлено суд щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс чи очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Крім того, у пункті 6 угоди від 01 березня 2021 року № 0103/21/1-ц зазначено, що розрахунок по кожній із справ здійснюється авансом шляхом перерахування коштів на рахунок протягом трьох днів з моменту отримання клієнтом відповідного рахунку, але рахунок наданий відповідачу для сплати 25 травня 2021 року, тобто у день винесення рішення судом першої інстанції. Відтак розрахунок витрат проведений невідповідно до умов угоди та в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі юридичних послуг. Також заявлені витрати на оплату правничої допомоги не є співмірними зі складністю справи та не відповідають тривалості процесу. По справі не здійснювався виклик свідків, призначення експертиз.
 
Додатковим рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року частково задоволено заяву про відшкодування витрат на правову допомогу. Стягнуто з ТОВ «Спецавтоінвест» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. У решті вимог заяви про стягнення втрат на професійну правничу допомогу  відмовлено.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишено без задоволення. Додаткове рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року - залишено без змін.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у листопаді 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткове рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року у вищевказаній справі, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про розподіл судових витрат у повному обсязі. Касаційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції зменшив розмір стягуваних витрат на правову допомогу з власної ініціативи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судами норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх              прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Зазначений правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 березня 2021 року між ФОП  ОСОБА_1 та АО «Українська адвокатська група» укладено угоду № 0103/21/1-ц про надання професійної правничої допомоги, згідно умов якої Адвокатське об`єднання зобов`язується надати правову допомогу клієнту у справі № 285/813/21 за позовом ТОВ «Спецавтоінвест» до нього про відшкодування майнової шкоди у розмірі 785 338,00 грн.
Пунктом 5 угоди визначено, що клієнт зобов`язується виплачувати адвокатському об`єднанню винагороду у розмірі 15 % сум у стягнення яких з клієнта відмовлено, але не менше 28 000,00 грн.
Згідно з пунктом 6 угоди розрахунок по кожній із справ здійснюється авансом шляхом перерахування коштів на зазначений в договорі або рахунку-фактурі розрахунковий рахунок протягом трьох днів з моменту одержання клієнтом відповідного рахунку.
Рахунок № 2505/21-1 виписано АО «Українська адвокатська група» платнику ФОП  ОСОБА_1 25 травня 2021 року у розмірі 117 800,70 грн, та згідно з платіжним дорученням від 28 травня 2021 року № 81 ФОП ОСОБА_1 перераховано 61 000,00 грн.
Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку АО «Українська адвокатська група» 28 травня 2021 року за правничі послуги адвоката у справі № 285/813/21 отримано від ФОП ОСОБА_1 61 000,00 грн.
До закінчення судових дебатів адвокат Гоянюк Р.М. зробив заяву про подання доказів на підтвердження розміру витрат відповідача на правничу допомогу.
Такі докази були надані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Представник ТОВ «Спецавтоінвест» 10 червня 2021 року подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення і заявила про неспівмірність витрат складності та обсягу виконаних адвокатом відповідача робіт, витраченим ним часом.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг правничої допомоги, дійшов до правильного висновку про те, що вартість наданих послуг необґрунтовано завищена та визначив її у розмірі 10 000,00 грн, що відповідатиме вимогам співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); кількістю судових засідань, яких по справі відбулося чотири, до того ж на одному з них представники сторін не були присутні; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції з власної ініціативи зменшив розмір витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом оскаржуваних рішень, з яких убачається, що представник ТОВ «Спецавтоінвест» 10 червня 2021 року подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заявила про неспівмірність витрат складності та обсягу виконаних адвокатом відповідача робіт, витраченим ним часом.
Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17 та від 19 лютого 2019 року у справі № 917/1071/18.
Отже, оскільки правильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецавтоінвест» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнових збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на додаткове рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року відмовити.  
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:    	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик