П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року                                                                      місто Київ
 
справа № 753/13345/20
провадження № 22-ц/824/12651/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
 
сторони:

позивач -       ОСОБА_1 
відповідач -   ОСОБА_2 
треті особи - Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби у
м. Києві Центрального міжрегіонального управління
міністерстваюстиції (м. Київ), Орган опіки та піклування
Печерської районної  у м. Києві державної адміністрації

розглянув  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2   на  ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Трусової Т.О. 16 червня 2021 про повернення зустрічної позовної заяви у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -  
 
            В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року відмовлено  у прийнятті та повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам.
Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_2   подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зустрічного позову.
Зазначає, що суд, відмовивши у прийнятті позовної заяви унеможливив участі у цивільному процесі Відповідача як учасника із самостійними вимогами, що є важливою гарантією захисту прав громадян і організацій, ефективним засобом судового) захисту прав і охоронюваних законом інтересів, проголошених в ст.55 Конституції України.
Згідно ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил, пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу..
З огляду на зазначене, Відповідач, з метою захисту прав та інтересів як своїх так і малолітнього сина подав до суду зустрічну позовну заяву. Звернення до суду з цією зустрічною позовною заявою було зумовлене невиконанням матір`ю свого обов`язку по утриманню малолітньої дитини сторін, невиконанням рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, що зумовлює необхідність застосування судом способів захисту передбачених п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України (примусове виконання добровільно невиконаного обов`язку, припинення дій які порушують сімейні права).
Звернення до суду, відповідно до чинного ЦПК України відбувалося у межах вже відкритої цивільної справи, а відтак з урахуванням і предмета спору і сторін розгляд зустрічної позовної заяви був доцільним саме у межах вже порушеної цивільної справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 30 ЦПК України, зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову.
З огляду на те, що первісний позов подано до Дарницького районного суду міста Києва, предметом якого є звільнення від сплати аліментів та звільнення від заборгованості по їх сплаті, то зустрічна позовна заява Відповідача подана в суд за місцем розгляду первісного позову підсудна саме Дарницькому районному суду міста Києва, оскільки її предметом є стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за не сплату аліментів, які виникли між тими самими сторонами.
Разом з тим, суд першої інстанції не тільки відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви, а і розглянув питання щодо можливості прийняття позову Відповідача з грубим порушенням норм процесуального закону, без виходу до нарадчої кімнати та без постановлення відповідної ухвали про повернення позовної заяви як окремого процесуального документу.
Оскільки, ухвала про відмову в прийнятті зустрічного позову, порушує прямі та чіткі вимоги щодо потреби  вмотивованості  будь-якої ухвали суду, що викладається окремим документом ( п.3ч.1 ст.260 ЦПК України), а також вимоги ст. 10 ЦПК України, є підставою для винесення окремої ухвали. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача  ОСОБА_1 - адвокат Гарницький  П.П. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив в давленні апеляційної скарги відмовити а протокольну ухвалу суду залишити без змін.  
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що 12 серпня 2020 року  позивач ОСОБА_1 звернулася до  Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини та звільнення від сплати заборгованості за аліментами
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 січня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено в підготовче засідання на 12 травня 2021 року.(а.с.42-43) 
Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви надіслано учасникам справи.(а.с.44) 
Згідно протоколу судового засідання від 12 травня 2021 року, судом встановлено стороні відповідача 15-ти денний термін для надання відзиву. По справі оголошено перерву на 16 червня 2021 року. (а.с.57) 
Згідно протоколу судового засідання від 16 червня 2021 року в підготовчому судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Левківським Б.К. подано зустрічний позов. (а.с.73)
Згідно  протоколу  судового засідання від 16 червня 2021 року, протокольною ухвалою суд  відмовив у  долученні з  первісним позовом  зустрічного позову ОСОБА_2 .
Згідно технічного запису судового засідання від 16 червня 2021 року, постановляючи прокольну   ухвалу про відмову в прийнятті  зустрічного позову та його повернення, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічний позов подано  з пропуском строку передбаченого  ч.1 ст. ст.193 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
З протоколу судового засідання від 12 травня 2021 року вбачається, що судом  12 травня 2021 року представнику ОСОБА_2 - адвокату Левківському Б.К. надано строк для надання відзиву 15 днів. (а.с.57)
Таким чином, у скаржника було право подати зустрічну позовну заяву протягом строку, передбаченого цивільним процесуальним кодексом (останнім днем для звернення до суду із зустрічним позовом з урахуванням вихідних днів було 27 травня 2021 року), проте із зустрічною позовною заявою представник ОСОБА_2 - адвокат Левківський Б.К. звернувся до суду лише 16 червня 2021 року.
Згідно ч.3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.
Оскільки зустрічну позовну заяву представник ОСОБА_2 - адвокат Левківський Б.К подав з пропуском строку, передбаченого ст.193 ЦПК України, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в прийнтті та повернення зустрічної позовної заяви.
Відповідно до ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Згідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Апеляційним судом встановлено, що зустрічна позовна заява подана до суду з пропуском строку встановленого ст.193 ЦПК України. Проте, з відповідним клопотанням про поновлення пропущеного строку на подачу зустрічної позовної заяви представник ОСОБА_2 - адвокат Левківський Б.К до суду першої інстанції не звертався.
За умовами ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений  судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Проте, нормами ЦПК України не передбачено обов`язок суду на продовження процесуального строку без подачі особою відповідної заяви.  
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Аргументи апеляційної скарги  про те, що судом оскаржувана ухвала постановлена  без виходу до нарадчої кімнати та без постановлення відповідної ухвали в письмовому вигляді  не заслуговують на увагу, оскільки, як свідчить звукозапис судового засідання від 16 червня 2021 року, судом чітко вмотивовано судове рішення про відмову в прийнятті та повернення зустрічного позову з підстав порушення відповідачем строків на його подання.
Крім того, аргументи апеляційної скарги,  проте що звернення до суду, відповідно до чинного ЦПК України відбувалося у межах вже відкритої цивільної справи, а відтак з урахуванням і предмета спору і сторін розгляд зустрічної позовної заяви був доцільним саме у межах вже порушеної цивільної справи , також не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції відмовив у прийнятті зустрічної заяви з інших підстав.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.
Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, суд не вбачає підстав для її скасування.
 Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 369, 376, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 -  залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року  -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                                                 А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                    Л.Д. Поливач
                                                                                               
                                                                                              О.І. Шкоріна