Номер провадження: 22-ц/813/9593/21 
Номер справи місцевого суду: 522/2674/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого         Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
               
розглянувши у порядку письмового провадження, без участі учасників справи,  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини,

                                        встановив:
       
17.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частини витрат на навчання повнолітньої дитини - ОСОБА_3 , в розмірі 35 414,88 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
22.01.2002 року шлюб між сторонами розірваний.
З 01.09.2016 року по 30.06.2019 року ОСОБА_3 навчалася у КЗ «Одеське базове медичне училище» на факультеті стоматологія ортопедична, денної форми навчання на контрактній основі. Повна вартість навчання в навчальному закладі склала 54 684,76 грн.
На даний час ОСОБА_3 навчається на другому курсі на денній формі навчання стоматологічного факультету Одеського національного медичного університету, на контрактній формі навчання. Вартість навчання доньки становить 136 930,00 грн. Позивачка сплатила за навчання доньки 16 145,00 грн. 
Посилаючись на те, що відповідач на утримання повнолітньої доньки матеріальної допомоги не надає, позивач не має можливості самостійно утримувати повнолітню доньку, що навчається, позивачка просила про задоволення позову.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив,що договір від 2016 року між Одеським обласним базовим медичним училищем та ОСОБА_3 не був підписаний нею та її батьками, тому цей договір є неукладеним і зобов`язання зі сплати за навчання за цим договором у ОСОБА_3 не виникли. Також представник відповідача зазначив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Тому вважати такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку у витратах на навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському національному медичному університеті у 2019 році в розмірі 8072 грн.
Також суд стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2021 року, в частині відмови у відшкодуванні додаткових витрат на навчання дитини до досягнення повноліття, та постановити у цій частині рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 05.11.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Слід також зазначити, що апеляційне провадження по розгляду даної справи було відкрито 16.09.2021 року, про що учасники справи були належним чином повідомленими. Цією є ухвалою було вирішено питаня про розгляд даної справи в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 05.11.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обстави, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а тому такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами,у розумінні ст. 185 СК України. 

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.01.2002 року був розірваний.
Від шлюбу подружжя має дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З 01.09.2016 року по 30.06.2019 року ОСОБА_3 навчалася у КЗ «Одеське базове медичне училище» на факультеті стоматологія ортопедична, денної форми навчання на контрактній основі. 
Вартість за навчання в навчальному закладі склала 54 684,76 грн. (а.с. 15-18).
Відповідно до повідомлення від 07.08.2019 року ОСОБА_3 зарахована студентом другого курсу стоматологічного факультету Одеського національного медичного університету (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досягла повноліття. 
Згідно до додатку № 1 до наказу № 188-0 від 28.09.2019 року вартість навчання вітчизняних студентів контрактної форми, які вступають на другий курс ОНМУ у 2019 році за спеціальністю стоматологія складає: за другий курс навчання – 32 290,00 грн., за весь період навчання - 136930,00 грн. (а.с. 12).
Станом на 17.02.2020 року ОСОБА_3 навчається на другому курсі на денній формі навчання стоматологічного факультету Одеського національного медичного університету, на контрактній формі навчання. Повна вартість навчання доньки становить 136930,00 грн. Позивачка сплатила 16 145,00 грн.(а.с. 19).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Колегія суддів зазначає, що ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (ст.ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі  якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини,  влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198).          
Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).  
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
Посилання заявниці апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 1/2 частини оплати за навчання доньки, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України.
Таким чином, інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду не виявлено і сторонами не надано таких нових доказів в суді апеляційної інстанції.
Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвеція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначною, то дана постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда

               
       Л.А. Гірняк

О.С. Комлева