УХВАЛА

24 листопада 2021 року 
м. Київ

справа №  924/126/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Уркевич В. Ю.- головуючий, Мачульський Г. М., Могил С. К.,
за участю секретаря судового засідання Кравчук О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Хмельницької міської ради
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 (головуючий суддя Гудак А. В., судді Петухов М. Г., Маціщук А. В.) і рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 (суддя Заярнюк І. В.) у справі
за позовом Хмельницької міської ради
до 1) державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Пашкової Юлії Василівни, 2) державного реєстратора Комунального підприємства «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Панасюк Наталії Каролівни, 3) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гречани»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання ветеранів силових структур, волонтерів та інвалідів «Новий світ»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,
про визнання незаконною та скасування реєстрації, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,
за участю представників:
позивача - не з`явився,
відповідача-1 - не з`явився,
відповідача-2 - не з`явився,
відповідача-3 - Яроша В. Ю. (адвокат), Мартинкової О. Л. (у порядку самопредставництва),
третьої особи на стороні позивача - не з`явився,
третьої особи на стороні відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.          Хмельницька міська рада (далі - Хмельницька міськрада, позивач) звернулася до Господарського суду Хмельницької області з позовом до державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Пашкової Юлії Василівни (далі - державний кадастровий реєстратор Пашкова Ю. В., відповідач-1), державного реєстратора Комунального підприємства «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Панасюк Наталії Каролівни (далі - державний реєстратор Панасюк Н. К., відповідач-2), Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гречани» (далі - СТОВ «Агрофірма «Гречани», відповідач-3) про:
-          визнання незаконною та скасування реєстрації в базі даних Державного земельного кадастру земельної ділянки площею 17,8135 га, кадастровий номер 6810100000:33:001:0112, на праві власності СТОВ «Агрофірма «Гречани», 
- визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 17,8135 га, кадастровий номер 6810100000:33:001:0112, за СТОВ «Агрофірма «Гречани».
2.          Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на незаконність реєстрації земельної ділянки комунальної власності площею 17,0 га на                   вул. Західно-Окружній у м. Хмельницькому в Державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві власності за СТОВ «Агрофірма «Гречани».
3.          Хмельницька міськрада зазначає, що рішення судів, які стали підставою для реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі скасовані, тому ця реєстрація підлягає скасуванню. 
4.          Крім того, на думку позивача, така реєстрація земельної ділянки порушує права територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міськради.
5.          Позивач вказав, що проведення державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі призвело до подальшої незаконної реєстрації права власності СТОВ «Агрофірма «Гречани» на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
6.          Суди розглядали справу неодноразово.
7. Господарський суд Хмельницької області рішенням від 12.03.2021 у позові відмовив.
8. Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 08.06.2021 рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 залишив без змін.
9. Судові рішення мотивовані тим, що позивачем заявлено позовні вимоги про визнання незаконною та скасування реєстрації в базі даних Державного земельного кадастру земельної ділянки площею 17,8135 га, кадастровий номер 6810100000:33:001:0112, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора з посиланням на те, що спірна земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади, тобто є комунальною власністю.
10.          Заявлені позовні вимоги по своїй суті спрямовані на усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою. Такий позов може бути пред`явлено виключно власником земельної ділянки. 
11.          Водночас зі встановлених судами обставин вбачається, що між територіальною громадою, в особі її органу - Хмельницькою міськрадою та СТОВ «Агрофірма «Гречани» існує спір про право на спірну земельну ділянку.
12.          Отже, відсутні підстави для задоволення даного позову за недоведеністю позивачем порушеного права комунальної власності на спірну земельну ділянку, що є єдиною і достатньою підставою для відмови у позові, оскільки обставини наявності права власності доводяться у спорі про визнання права власності, а не у спорі про скасування реєстрації земельної ділянки та рішення державного реєстратора, який у даному випадку є передчасним.
13.          Таким чином, порушені права позивача не буде відновлено у цьому випадку у разі задоволення такого позову з огляду на наявність між сторонами спору про право на спірну земельну ділянку.
Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї
14.          У липні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Хмельницької міськради (далі - скаржник), в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 і рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
15.          Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
16.          На обґрунтування підстав касаційного оскарження Хмельницька міськрада посилається на те, що судами попередніх інстанції порушено норми процесуального права, зокрема частину четверту статті 75 Господарського процесуального кодексу України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 903/408/16, від 26.11.2019 у справі № 922/643/19, від 10.12.2019 у справі № 910/6356/19.
17.          Крім того, скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.06.2020 у справі                                 № 924/258/18, про те, що не доведено перехід права власності на землю від Акціонерного товариства закритого типу «Гречани» (далі - АТЗТ «Гречани») до СТОВ «Агрофірма «Гречани».
18.          СТОВ «Агрофірма «Гречани» у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову за недоведеністю позивачем порушеного права комунальної власності на спірну земельну ділянку, оскільки обставини наявності права власності доводяться у спорі про визнання права власності.
19.          З урахуванням зазначеного СТОВ «Агрофірма «Гречани» просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, судові рішення - залишити без змін як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
20.          У судовому засіданні представники відповідача-3 заперечили проти касаційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.
21.          Інші учасники справи правом на подання письмового відзиву на касаційну скаргу, передбаченим статтею 295 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
22.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23.          Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
24.          При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).
25.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників відповідача-3, дослідив наведені у касаційній скарзі доводи та зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, у цьому випадку не підтвердилися з огляду на таке.
26.          У цій справі, судові рішення в якій переглядаються у касаційному порядку, судами вирішено спір про визнання незаконною та скасування реєстрації земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.
27.          Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказував на незаконність реєстрації земельної ділянки комунальної власності площею 17,0 га на вул. Західно-Окружній у м. Хмельницькому в Державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві власності за СТОВ «Агрофірма «Гречани», оскільки така реєстрація земельної ділянки порушує права територіальної громади м. Хмельницького в особі Хмельницької міськради.
28.          Позивач також зазначив, що проведення державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі призвело до подальшої незаконної реєстрації права власності СТОВ «Агрофірма «Гречани» на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
29.          Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що заявлені позовні вимоги по своїй суті спрямовані на усунення перешкод у розпорядженні земельними ділянками. Такий позов може бути пред`явлено виключно власником земельної ділянки.
30.          У позовній заяві Хмельницька міськрада, зокрема, зазначила, що набула у комунальну власність земельну ділянку площею 17 га на вул. Західно-Окружній у                   м. Хмельницькому на підставі рішення Хмельницької міськради від 28.08.2013 № 70 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 29.09.1998 року № 532» (далі - рішення від 28.08.2013 № 70).
31. Указане рішення від 28.08.2013 № 70, на яке позивач посилається як на підставу набуття права на спірну земельну ділянку, визнано незаконним та скасовано рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.05.2019 у справі № 924/817/16 за позовом СТОВ «Агрофірма «Гречани» до Хмельницької міськради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство «Зарічбуд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліміт», Апеляційний суд Хмельницької області, фізичні особи про визнання незаконним та скасування рішення від 28.08.2013   № 70, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2019 та постановою Верховного Суду від 12.12.2019.
32. При цьому суди у справі № 924/817/16 встановили факт порушення Хмельницькою міськрадою встановленого порядку вилучення земельної ділянки під час прийняття оспорюваного рішення. Суд апеляційної інстанції у постанові від 13.09.2019 вказав, що матеріали справи № 924/817/16 не містять ні проекту землеустрою, ні рішення органу місцевого самоврядування та інших доказів, які б підтверджували розпаювання земельної ділянки площею 79,10 га. За результатами розгляду справи зроблено висновок про наявність порушеного права позивача (СТОВ «Агрофірма «Гречани») внаслідок прийняття Хмельницькою міськрадою оспорюваного рішення.
33.          Отже, рішення Хмельницької міської ради від 28.08.2013 № 70, яким, зокрема, було передано до земель запасу міста земельну ділянку на вул. Західно-Окружній у м. Хмельницькому площею 17,0 га, було визнано незаконним та скасовано у судовому порядку за результатами розгляду справи                            № 924/817/16. 
34.          Суди попередніх інстанцій у справі, що розглядається, зазначили, що у постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині першій статті 317 Цивільного кодексу України, зокрема набуває й право володіння. Отже, володіння нерухомим майном може бути підтверджено, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.
35. Натомість позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження факту державної реєстрації права власності на спірне майно.
36. Водночас приписами статті 140 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для припинення права власності на землю: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк.
37.          Суди попередніх інстанцій також вказали, що з матеріалів справи, зокрема, з положень статутів Колективного сільськогосподарського підприємства «Гречани» (далі - КСП «Гречани») та СТОВ «Агрофірма «Гречани» та рішень, які набрали законної сили у справах № 22/5025/448/12, № 924/345/14,                              № 924/182/15, № 15/5025/1369/12, № 924/817/16, встановлено факт правонаступництва СТОВ «Агрофірма «Гречани» реорганізованого КСП «Гречани» та АТЗТ «Гречани» і наразі право власності на землю, набуте АТЗТ «Гречани» на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії XM № 854, не припинено, зокрема з підстав, передбачених статтею 140 Земельного кодексу України.
38.          Апеляційний господарський суд вказав, що відповідно до змісту пункту 7   розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України гарантується чинність прав, які виникли на підставі закону, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а саме громадяни та юридичні особи, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
39.          Отже, право власності на землю, яке виникло у суб`єкта господарювання до набрання чинності Земельного кодексу України - 01.01.2002, збереглося у нього після цієї дати, та, відповідно, є хибними доводи позивача про те, що земельні ділянки підлягають передачі у комунальну власність.
40. Тобто між територіальною громадою в особі Хмельницької міськради та СТОВ «Агрофірма «Гречани» існує спір про право власності на земельну ділянку площею 17,8135 га, кадастровий номер 6810100000:33:001:0112, яка перебуває у межах земельної ділянки колективної власності 160,0 га, виділеної на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії XM № 854.
41.          Суд апеляційної інстанції, посилаючись на Закон України від 10.07.2018                            № 2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», вказав, що щодо земельних ділянок, які залишилися після тих колективних сільськогосподарських підприємств, які вже ліквідовані, орган місцевого самоврядування може звернутися до суду про передачу їх у комунальну власність в порядку оформлення безхазяйного майна після 2020 року, а ті, які ще не ліквідовані (не виключені з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) - після 2025 року. 
42. Звідси суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення даного позову за недоведеністю позивачем порушеного права комунальної власності на спірні земельні ділянки, що є єдиною і достатньою підставою для відмови у позові, оскільки обставини наявності права власності доводяться у спорі про визнання права власності, а не у спорі про скасування реєстрації земельної ділянки та рішення державного реєстратора.
43.          Суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими доводи Хмельницької міськради, що суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 903/408/16, від 26.11.2019 у справі № 922/643/19, від 10.12.2019 у справі № 910/6356/19, з огляду на таке.
44.          У справі № 903/408/16 Луцька міська рада (далі - Луцька міськрада) звернулась до Господарського суду Волинської області з позовом до фізичної особи-підприємця Климюка Сергія Володимировича (далі - ФОП Климюк С. В.) про повернення земельної ділянки, оскільки вважала, що договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, припинив свою дію.
45.          Верховний Суд постановою від 11.04.2018 у справі № 903/408/18 залишив без змін постанову суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову.
46.          При цьому суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного господарського суду, що судовим рішенням в іншій справі № 903/3/17 встановлений факт правомірність користування ФОП Климюком С. В. орендованою земельною ділянкою та визнано поновленим договір оренди землі, тому відсутні підстави для зобов`язання ФОП Климюка С. В. повернути Луцькій міськраді відповідну земельну ділянку.
47.          Предметом позову у справі № 922/643/19 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») до Акціонерного товариства «Харківобленерго» (далі - АТ «Харківобленерго») є зобов`язання відповідача зробити перерахунок вартості наданих у січні 2019 року послуг з розподілу електричної енергії за договорами споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеними на умовах договорів про постачання електричної енергії, шляхом застосування тарифів для 1 класу напруги споживача за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги, відобразити перерахунок у відповідних рахунках за січень 2019 року.
48. Позовні вимоги обґрунтовано, зокрема, положеннями частини шостої статті 276 Господарського кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», а також Порядку визначення класів напруги споживачів електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.08.1998 № 1052, а також неправомірним застосуванням АТ «Харківобленерго» до КП «Харківводоканал» тарифів для 2 класу напруги та виставлення рахунків за січень 2019 року на оплату послуг із розподілу електричної енергії з урахуванням завищених тарифів, що порушує майнові права позивача.
49. Позивач також наголосив, що оцінку відповідності КП «Харківводоканал» критеріям споживачів 1 класу напруги вже надали господарські суди у справі                          № 922/4198/17.
50.          Верховний Суд постановою від 26.11.2019 у справі № 922/643/19 скасував рішення судів попередніх інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
51.          Суд касаційної інстанції вказав, що суди безпідставно не взяли до уваги посилання КП «Харківводоканал» на обставини, встановлені у судових рішеннях у справі № 922/4198/17, зазначивши, що ці обставини не стосуються суті питання, що розглядається, оскільки будь-які висновки, оцінка, встановлені факти у відносинах сторін за договором поставки, які не опосередковували визначеного позивачем способу судового захисту зміни договорів поставки у порядку статей 188 Господарського кодексу України судовим рішенням, або згідно із частиною першою статті 651, статті 654 Цивільного кодексу України письмовою угодою сторін до 01.01.2019, не впливають на застосування відповідачем тарифів за класом напруги. 
52.          У справі № 910/6356/19 Товариство з обмеженою відповідальністю «Докас» (далі - ТОВ «Докас») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - Київська міськрада) про визнання укладеним між сторонами договору оренди земельної ділянки у запропонованій позивачем редакції, посилаючись на положення статей 16 Цивільного кодексу України, статей 9, 12, 116, 122- 124, 134 Земельного кодексу України, статей 181, 187 Господарського кодексу України та статті 16 Закону України «Про оренду землі».
53.          Позов обґрунтовано тим, що 26.06.2007 Київська міськрада прийняла рішення № 994/1655 «Про передачу ТОВ «Докас» земельної ділянки для будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом на перетині вул. Стрілецької та пров. Георгіївського, 9/11 у Шевченківському районі міста Києва» (далі - рішення № 994/1655), зважаючи на яке, а також з огляду на бездіяльність відповідача рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2012 у справі № 17/386-36/14-51/197-34/114-10/544, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2013, задоволено позовні вимоги про зобов`язання Київської міськради укласти з ТОВ «Докас» договір оренди (з усіма додатками, що є його невід`ємними частинами) земельної ділянки площею 2232 кв. м, кадастровий номер 8000000000:91:175:0013, яка знаходиться за адресою: перетин вул. Стрілецької та пров. Георгіївського, 9/11 у Шевченківському районі міста Києва, цільове призначення - для будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом (далі - спірна земельна ділянка), та вчинити усі інші необхідні дії для оформлення і реєстрації ТОВ «Докас» договору оренди спірної земельної ділянки в редакції, викладеній у резолютивній частині рішення, проте зазначене судове рішення у примусовому порядку виконано не було і Київська міськрада спірного договору не підписала навіть після направлення їй повторної пропозиції ТОВ «Докас» про його укладення з долученням проекту цього договору.
54.          Верховний Суд постановою від 10.12.2019 у справі № 910/6356/19 залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову.
55.          При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що судовими рішеннями у справі № 17/386-36/14-51/197-34/114-10/54 (між тими самими сторонами) встановлено факти, що не підлягають доведенню при вирішенні цього спору, а саме: 1) 07.08.2007 було виготовлено технічну документацію (кадастрова справа № Д-2369) із землеустрою зі складання договору оренди на 5 років на земельну ділянку кадастровий № 8000000000:91:175:0013, що передається позивачу, яка була перевірена та прийнята до бази даних Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (інвентарний № ІД-001362), а проект відведення зазначеної земельної ділянки позивач погодив з відповідними органами; 2) запропонований позивачем до укладення у справі № 17/386-36/14-51/197-34/114-10/544 договір оренди містив істотні умови, визначені Законом України «Про оренду землі», та узгоджувався з рішенням від 26.06.2007 № 994/1655 щодо таких умов, а тому відповідав вимогам зазначеного Закону та відповідному рішенню Київської міськради, проте відповідач не підписав цього правочину; 3) позивач звертався до відповідача з проханням укласти договір оренди спірної земельної ділянки, а також надсилав на адресу останнього підписані ним два примірники проекту договору оренди для відповідного оформлення, проте Київська міськрада зазначеного договору не підписала.
56.          Звідси постанови Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 903/408/16, від 26.11.2019 у справі № 922/643/19, від 10.12.2019 у справі № 910/6356/19, на висновки щодо застосування норм права в яких посилається Хмельницька міськрада у своїй касаційній скарзі, були прийняті за іншої, ніж у даній справі фактично-доказової бази, а також за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями та за іншими поданими сторонами та оцінених судами доказами, залежно від яких (обставин і доказів) й прийняті судові рішення, тобто зазначені справи і справа, що розглядається, є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про їх неподібність.
57.          Щодо доводів позивача про те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.06.2020 у справі                                 № 924/258/18, про те, що не доведено перехід права власності на землю від АТЗТ «Гречани» до СТОВ «Агрофірма «Гречани», суд касаційної інстанції зазначає таке.
58.          Проаналізувавши фактичні обставини, викладені у судових рішеннях у справі      № 924/258/18, апеляційний господарський суд зазначив, що предметом спору у вказаній справі є визнання права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6810100000:03:006:0118, площею 2,1 га, що розташована за адресою:                                       м. Хмельницький, вул. Нижня Берегова, 2/2-В. Водночас предметом спору у справі, що розглядається, є визнання незаконною та скасування реєстрації в базі даних Державного земельного кадастру земельної ділянки площею           17,8135 га, кадастровий номер 6810100000:33:001:0112, на праві власності СТОВ «Агрофірма «Гречани», цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Панасюк Н. К. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 17,8135 га, кадастровий номер 6810100000:33:001:0112, за СТОВ «Агрофірма «Гречани», від 28.11.2018, індексний номер 44288689.
59.          З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вказав, що висновки, зроблені у справі № 924/258/18, не мають преюдиціального значення у даній справі. 
60. Звідси висновки Верховного Суду у зазначеній скаржником справі                                    № 924/258/18 зроблені у правовідносинах, які не є подібними з тими, що виникли між сторонами у справі, що розглядається, ні за предметом спору, ні за підставами позову, ні за фактичними обставинами справи, ні за матеріально-правовим регулюванням спірних відносин.
61.          Отже, доводи Хмельницької міськради щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 02.06.2020 у справі № 924/258/18, є необґрунтованими.
62.          Інших виключних випадків касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Хмельницькою міськрадою у касаційній скарзі не зазначено.
63.          Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
64.          При цьому колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.
65. Основним елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми права на момент вчинення дії.
66.          Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
67.          Згідно зі статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
68.          Аналогічно й частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України регламентує, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
69.          Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
70.          У рішенні ЄСПЛ у справі «Ґарсія Манібардо проти Іспанії» («Garcia Manibardo v. Spain» від 15.02.2000, № 38695/97) зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див. також рішення у справі «Monnel and Morris v. the United Kingdom» від 02.03.1987, № 9562/81, серія A, № 115, с. 22, п. 56, а також рішення у справі «Helmers v. Sweden» від 29.10.1996, серія A, № 212-A, с. 15, п. 31).
71. Отже, із встановленням законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду право на касаційне оскарження в Україні не є безумовним, що є передбачуваним для учасників судового процесу, виходячи із наведених вище норм Господарського процесуального кодексу України.
72.          За вказаних обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про закриття касаційного провадження, відкритого за касаційною скаргою Хмельницької міськради згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Хмельницької міської ради на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 і рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 у справі                                 № 924/126/19 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В. Ю. Уркевич

Судді:                                                                                 Г. М. Мачульський

                                                                                                                        С. К. Могил