22-ц/804/2510/21 
                                                                                266/4667/21 
                                               
                                                                            Єдиний унікальний номер 266/4667/21
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/2510/21

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї н и

20 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                    головуючої Биліни Т.І.,
                                                    суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,
                         за участю секретаря Сидельнікової А.В.
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
представник заінтересованої особи - Дорошенко Марина Анатоліївна ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , підписану адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2021 року, у складі суду Федотової В.М., у цивільній справі про видачу обмежувального припису, -
в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
28 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 .
Заява мотивована тим, що з лютого 2021 року, після смерті її батька, ОСОБА_4 , 1954 року народження, між нею та заінтересованою особою - її рідним братом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погіршилися і до того недоброзичливі відносини. 
Після смерті батька відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . В квартирі залишилася проживати їх мати, ОСОБА_5 , 1953 року народження, яка є інвалідом І групи. За час життя ОСОБА_4 , склав заповіт відносно сина заявниці - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкування зазначеної квартири після його смерті. 
З моменту смерті і по теперішній час заявниця потерпає від домашнього насилля з боку ОСОБА_2 . Періодично , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, умисно та систематично брат вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до неї, та її сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме образами, нецензурною лайкою, приниженням її гідності та погрозами, переслідуванням, хватанням за горло, тощо, що призводить до психологічних страждань, негативних переживань, після яких вона почала побоюватися за своє життя та життя своєї дитини. 
В період, коли ОСОБА_2 , перебуває поряд із нею, вона переймається за своє життя, не знає як він себе поведе, боїться виходити з квартири і ходити на роботу. Домашнє насильство, яке розпочалося з 2000 року та триває по теперішній час відносно неї має регулярний та систематичний характер. 
Заявниця просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , та встановити заходи тимчасового обмеження, а саме:
- заборонити ОСОБА_2 , наближатися до заявниці та її сина на відстань ближче - 50 метрів до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; 
- заборонити ОСОБА_2 , наближатися на відстань ближче - 100 метрів до місця проживання матері заявниці та знаходження спадкового майна, за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- заборонити ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та її сином строком на 6 місяців; 
- заборонити вести листування, телефонні переговори ОСОБА_2 або контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 та її неповнолітнім сином ОСОБА_6 , через всі можливі засоби зв`язку особисто та через третіх осіб строком на 6 місяців.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
Видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки: 
- заборонено ОСОБА_2 , наближатися на відстань ближче - 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_2 ; 
- заборонено ОСОБА_2 , наближатися на відстань ближче - 100 метрів до спадкового майна, а саме: АДРЕСА_1 ;
- заборонено ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та її сином строком на 6 місяців;
- заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 та її неповнолітнім сином ОСОБА_6 , через всі можливі засоби зв`язку особисто та через третіх осіб строком на 6 місяців.
В іншій частині заяви відмовлено.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомлено ВП №3 Маріупольське РУП ГУНП у Донецькій області про факти застосування домашнього насильства ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад, з метою вирішення питання про взяття на профілактичний облік ОСОБА_2 у порядку, передбаченому статтею 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Визначено, що рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Вирішено питання щодо судових витрат.
Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків. 
Судом встановлено, що є наявні обґрунтовані ризики вчинення домашнього насильства щодо заявниці ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_6 , які потребують захисту у порядку, передбаченому ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому є підстави для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .
Відмовляючи в задоволенні вимоги про застосування обмежувального припису відносно ОСОБА_2 в частині заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання матері заявниці, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, того, що ОСОБА_2 якимось чином чинить психологічний або фізичний тиск на матір заявниці, а також відсутні будь які заяви та пояснення матері з цього приводу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з  рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, підписану представником Дорошенко М.А. , в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та постановити нове, про відмову у задоволенні заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що він у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Після цього в нього почались конфлікти із сестрою  - заявницею по справі, яка здійснює перешкоди для його спілкування з матір`ю, яка проживає в спадковій квартирі. Забороняє взагалі знаходитись у квартирі, оскільки вважає квартиру приватною власністю її сина. 
Ніякого психологічного або фізичного насилля відносно заявниці або її сина не вчиняв та вчиняти не бажає. Жодних доказів вчинення такого насилля до суду не надано. 
Заборонивши наближатись до квартири АДРЕСА_1 , суд фактично позбавив його можливості відвідувати свою мати, яка зареєстрована та мешкає в цій квартирі. Крім того, він також є спадкоємцем цієї квартири. 
Також, зазначив, що він в судовому засіданні при розгляді заяви не знаходився, завчасно належним чином про час та місце розгляду справи не повідомлявся, копію заяви не отримував, вказаним його позбавили можливості надати свої докази та заперечення. 
Він просив прийняти суд до уваги, що його сестра (заявниця) зловживає наркотичними засобами, перебуває на обліку в спеціалізованих медичних установах міста, він хвилюється за свою матір, яка потребує догляду та уваги.
Факт звернення заявниці до органів поліції свідчить про наявність конфлікту  між ними через спадщину, який не підтверджує факт вчинення домашнього насильства з його боку, що є необхідною умовою застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник Дорошенко М.А. в суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.  
Заявниця ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.02.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №321. (12)
Відповідно до заповіту від 22.10.2020 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , все своє майно, де б воно не знаходилось, заповів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с.33).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.03.2012 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . (а.с.10). 
На підтвердження факту насильства заявниця надала талон - повідомлення єдиного обліку №2222 від 22.02.2021 ,та №5270 від 15.03.2021 року про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу дію, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.02.2021 року Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, копію заяви до МРУП ГУНП в Донецькій області від 15.03.2021 року, 23.07.2021 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення відносно неї та її сина насильства.
Також , заявниця надала відповіді Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області від 09.03.2021, 23.03.2021, 15.04.2021 року в яких зазначено, що в діях ОСОБА_2 не вбачається ознак кримінального правопорушення, однак стосовного останнього складено протоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).
Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.
Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).
З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.
Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису повинен надати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішити питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд повинен встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.
Апеляційний суд вважає, що видача обмежувального припису потрібна саме з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що проблема домашнього насильства, може мати різні форми, починаючи з фізичного насильства і завершуючи  психологічним насильством чи словесними образами, яка не завжди лежить на поверхні, оскільки часто постає в контексті особистих стосунків  або закритих систем, до того ж від такого насильства страждають не тільки жінки, а й діти, які дуже часто прямо чи опосередковано теж стають жертвами таких подій(справа Опуз проти Туреччини) 
В судовому засіданні апеляційної інстанції заінтересована особа, яка є братом заявниці надала пояснення, що їх матір, яка проживає в квартирі, спадкодавця, потребує постійного стороннього догляду, так як вже шість років лежить. Заявниця не приймає участь у її догляді та вимагає від нього віддати їй ключі та не приходити до квартири, яка за заповітом належить її сину, догляд за матір`ю планує забезпечити за рахунок соціальних служб.  Він з вказаною пропозицією не погодився, тому 22.02.2021 року між ними виникла сварка у присутності матері. 
Суду пояснив, що він фізично хвора людина, яка не чинить на заявницю тиску, проте хоче забезпечити нормальні умови для хворої матері та намагався спонукати до цього і сестру.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не повідомив заінтересовану особу про дату, час та місце судового засідання колегія суддів відхиляє як безпідставні з огляду на таке.
Частинами першою та другою статті 350-5 ЦПК України передбачено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.
Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.
Згідно з частиною дев`ятою статті 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Як вбачається з матеріалів справи, про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 30 липня 2021 року о 10:00год, суд першої інстанції повідомив ОСОБА_2 засобами мобільного зв`язку шляхом передачі телефонограми на номер НОМЕР_3 . 
Відповідно до доповідної, складеної секретарем судового засідання, по телефону було повідомлено заінтересовану особу ОСОБА_2 про дату та час розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 на 30 липня 2021 року о 10-00годині, про що була складена телефонограма. В телефонній розмові ОСОБА_2 повідомив про те, що з`явитись в судове засідання в зазначений час він не має можливості за станом здоров`я, просив розглядати справу без його участі. Заперечень заявника щодо належності йому вказаного номера телефону апеляційна скарга не містить.
Таким чином, враховуючи обмежені законом строки розгляду справ про видачу обмежувального припису та необхідність у зв`язку з цим термінового повідомлення учасників справи, повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання за допомогою засобу мобільного зв`язку в даному випадку відповідає положенням частини дев`ятої статті 128 ЦПК України, а тому відсутні підстави вважати, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.
В той же час доводи апеляційної скарги, що суд фактично позбавив його можливості відвідувати свою матір, заборонивши наближатись до спадкового майна - квартири АДРЕСА_1 ,  в якій зареєстрована та мешкає остання - є слушними.
Забороняючи заінтересованій особі наближатися до спадкового майна до квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не звернув уваги, що у вказаній квартирі проживає матір сторін, яка є інвалідом І групи, та потребує сторонньої допомоги. В матеріалах справи відсутні докази, що матір має претензії до заінтересованої особи.
Крім того в судовому засіданні було встановлено і не спростовано заявницею, що заінтересована особа є інвалідом з 2004 року, що підтверджено висновком МСЕК, а як наслідок  спадкоємцем обов`язкової частини майна спадкодавця, незалежно від змісту заповіту.(а.с.56)
Заявниця разом з дитиною у вказаній квартирі не проживає, вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
З огляду на вказане обмежувальний припис щодо заборони заінтересованій особі, яка подала заяву про прийняття спадку, наближатись до квартири АДРЕСА_1   є безпідставним. 
Доводи апеляційної скарги, що факт звернення заявниці до органів поліції свідчить про наявність конфлікту  між ними через спадщину, проте, не підтверджує факт вчинення домашнього насильства з його боку, що є необхідною умовою застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, також заслуговують на увагу.
З матеріалів справи вбачається, що заявниця зверталася до правоохоронних органів із заявами про реєстрацію кримінальних правопорушень 19.02.2021 року, 22.02.2021 року, 15.03.2021 року, 19.04.2021  відносно ОСОБА_2 .
Згідно відповіді Відділку поліції №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області від 09.03.2021 року,  за фактом перевірки заяви від 19.02.2021 року щодо брата ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення не виявлено, складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2КУпАП.(а.с.17)
Згідно відповіді  Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області від 15.04.2021 року на скаргу   заявниці за фактом перевірки її заяви від 19.02.2021 року, провини працівників  поліції не встановлено, у даному факті відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення.(а.с.22,23)
Згідно відповіді Відділку поліції №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області від 23.03.2021 року на заяву  від 15.03.2021 заявниці повідомили, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було проведено профілактичну бесіду з метою недопущення протиправних дій.(а.с.21)
Результатів  розгляду інших звернень до поліції заявниця не надала.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, що за результатами розгляду звернень заявниці до поліції відносно заінтересованої особи було складено протоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, так як протокол було складено лише один.
Колегія суддів не може прийняти в якості доказу домашнього насильства з боку заінтересованої особи інформацію профогляду заявниці в медичному центрі «Адастра» від 19.03.2021 року про наявність болю в зубі, який болить дві неділі, та згідно діагнозу біль виникає внаслідок загострення  хронічного  переодонтиту 48 зубу.(а.с.25)

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо застосування перелічених в резолютивній частині приписів обмеження відносно заінтересованої особи, внаслідок недоведеності підстав для їх застосування.
Приймаючи дане рішення колегія суддів апеляційної інстанції враховала  позиції викладені в постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 523/19210/20 та від 29 вересня 2021 року у справі № 334/4338/20 та дійшла висновків про необхідність скасування рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 30.07.2021 року внаслідок недоведеності обставин, що стали підставою для часткового задоволення заяви. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням  вимог чинного законодавства та повинно бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2021 року.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , підписану адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною - задовольнити. 
Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2021 року скасувати та постановити нове. 
Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий:        Т.І. Биліна

Судді:         С.А. Зайцева

          О.М. Пономарьова