ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6233/21 Справа № 203/4286/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,
         за участю секретаря Нечепуренко А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року АТ КБ "Приватбанк" звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" посилалися на те, що 07 грудня 2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNC0GK00000065, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 28000 доларів США на строк до 07 грудня 2022 року. Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим станом на 23 жовтня 2017 року має заборгованість в сумі 24602,09 доларів США, що складається із заборгованості: за тілом кредиту в сумі 14396,28 доларів США, за відсотками - 4224,79 доларів США, за комісією - 1746,14 доларів США та пені в сумі 4234,88 доларів США. Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ "Приватбанк" просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 14396,28 доларів США та судові витрати по справі.
Рішенням  Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2021 року позов АТ КБ "Приватбанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №DNC0GK00000065 від 07 грудня 2006 року, яка виникла станом на 23 жовтня 2017 року, в сумі 14396,28 доларів США, що становить заборгованість за тілом кредиту, та судовий збір в сумі 5729 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення  суду від  31 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким  відмовити у задоволенні  позовних вимог банку у повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судом  встановлено та вбачається з матеріалів справи, 20 листопада 2006 року відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву до ЗАТ КБ "Приватбанк" (після перейменування - АТ КБ "Приватбанк" ) про видачу кредиту в сумі 28000 доларів США на придбання квартири, вартість якої становить 35000 доларів США (т.1 а.с. 79).
07 грудня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNC0GK00000065, відповідно до умов п.1.1 якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 28000 доларів США на строк з 07 грудня 2006 року по 07 грудня 2022 року для купівлі квартири зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; винагороди за надання фінансового інструменту, щомісячно в період сплати в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту; відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11 договору; винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 договору (т.1 а.с. 116-117).
07 грудня 2006 року банком підписано ордер розпорядження №DNC0GK00000065 про видачу ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 28000 грн. (т.1 а.с. 118). 
07 грудня 2006 року ОСОБА_1 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Повєткіною Н.М. за реєстровим № 2939. Квартира була придбана за ціною 176750 грн. (т.1 112).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір іпотеки №DNC0GK00000065, за умовами якого відповідач передав в іпотеку банку вищевказану квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 114, 115). 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, а також виписок по рахунку позичальника, станом на 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у сумі 24602,09 доларів США, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту в сумі 14396,28 доларів США, за відсотками - 4224,79 доларів США, за комісією - 1746,14 доларів США та пені в сумі 4234,88 доларів США (т.1 а.с. 6-17, т.4 а.с.20-28). 
Ухвалою Кіровського районного суду від 28 серпня 2018 року було призначено у   справі  судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1) в якому розмірі та у якій валюті ПАТ КБ «Приватбанк» було видано, а ОСОБА_1  отримано кредитні кошти за кредитним договором №DNC0GK00000065 від 07 грудня 2006 року? 2)Яка сума була сплачена ОСОБА_1  в рахунок погашення основної заборгованості та в рахунок погашення відсотків за кредитним договором №DNC0GK00000065 від 07 грудня 2006 року з початку дії договору та по 23 жовтня 2017 року? 3) який дійсний розмір залишку заборгованості ОСОБА_1  за кредитним договором №DNC0GK00000065 від 07 грудня 2006 року станом на 23 жовтня 2017 року а саме: розмір залишку заборгованості за кредитом та розмір несплачених відсотків за користування кредитом з урахуванням наявних в матеріалах справи договорів відступлення права вимоги та зворотнього відступлення права вимоги, укладених між ПАТ КБ «Приватбанк» та компанією ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ ? Проведення експертиз доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. (т.2 а.с. 125-126).
Листом № 19/104-10/3-194 від 20 січня 2021 року Дніпропетровський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр повідомив про неможливість проведення експертизи у зв"язку з ненадання сторонами витребуваних документів, необхідних для її проведення (т.4 а.с. 91-93)
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи у ОСОБА_1 перед АТ КБ "Приватбанк" наявна заборгованість за кредитним договором, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості у сумі 14396,28 доларів США, які є тілом кредиту.
Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання представника відповідача на те, що АТ КБ "Приватбанк" не є належним позивачем у справі, оскільки за договором про відступлення права вимоги від 19 лютого 2007 року право вимоги за кредитним договором №DNC0GK00000065 від 07 грудня 2006 року було відступлено банком на користь Компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ».
Однак, за договором від 14 квітня 2016 року Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-Ел-СІ» відступили право вимоги за кредитним договором №DNC0GK00000065 від 07 грудня 2006 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Отже станом на день подання позовної заяви - 17 листопада 2017 року банк набув відповідне право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (т.1 а.с. 189-199).
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги банку.
Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного зарахування банком на погашення комісії здійснених відповідачем платежів, що вплинуло на розмір загальної заборгованості, у т.ч. і за тілом кредиту, є безпідставними,  оскільки відповідні умови кредитного договору щодо сплати комісії не оскаржувались відповідачем, не визнавались недійсними у судовому порядку. Із розрахунку заборгованості вбачається, що на погашення комісії були зараховані кошти в сумі 5533 грн. 86 коп. Враховуючи черговість погашення заборгованості, визначеного ст.534 ЦК України та умовами п.3.3 укладеного між сторонами кредитного договору, сплачені відповідачем грошові кошти у сумі 5533 грн. 86 коп., як комісія, у першу чергу зараховується на погашення пені та відсотків, та внесена відповідачем сума не вплинула на розмір заборгованості за тілом кредиту, яку банк просив стягнути з відповідача. Умови п. 3.3. кредитного договору ОСОБА_1 також не оскаржувались.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
За змістом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишилась відсутність у матеріалах справи первинних документів, які б свідчили про отримання ним кредитних коштів.
Слід зазначити, матеріали справи містять заяву відповідача ОСОБА_1 до ЗАТ КБ "Приватбанк" (після перейменування - АТ КБ "Приватбанк" ) про видачу кредиту в сумі 28000 доларів США на придбання квартири (т.1 а.с. 79). 
Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не заперечував факт придбання ним квартири за кредитні кошти, та подальшої її передачі в іпотеку, здійснення платежів на погашення кредиту, що, зокрема, підтверджується виписками по рахунку відповідача (т.3 а.с.4-168). 
Таким чином, факт отримання  ОСОБА_1 кредитних коштів та наявності непогашеної заборгованості за кредитним договором у розмірі 14396,28 доларів США, які є тілом кредиту, є доведеним належними доказами у справі.
Посилання ОСОБА_1 на те, що, згідно його власних розрахунків заборгованість за кредитним договором становить 3 475,02 доларів США належними доказами у справі не підтверджується. 
Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 

                                              П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова