УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 жовтня 2021 року
м. Київ
провадження № 51- 515 зво 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2003 року та на ухвалу Верховного Суду України від 09 жовтня 2003 року, які постановлені у кримінальній справі щодо нього, 
встановив:
З змісту заяви засудженого ОСОБА_4 вбачається, що вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2003 року його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 190 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 369 ч. 1, ст. 27 ч. 3, ст. 364 ч. 2, ст. 27 ч. 3,                 ст. 366 ч. 2, ст. 358 ч. 3, ст. 189 ч. 2, ст. 187 ч. 3, ст. 358 ч. 2, ст. 190 ч. 4 КК України                            (в редакції 2001року) та за ст. 17 ч. 2 п.п. «а», «і», ст. 93, ст. 93 п.п. «а», «і», «и»,                                    ст. 142 ч. 3, ст. 93 «а», «з» КК України (в редакції 1960 року). На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 09 жовтня 2003 року вказаний вирок залишено без зміни.
У своїй заяві засуджений ОСОБА_4 , просить визнати незаконним (неконституційним) виконання і відбування такого покарання як довічне позбавлення волі у період з 11 квітня 2003 року до 04 жовтня 2021 року включно, скасувати за виключними обставинами вирок Апеляційного суду Миколаївської області від                   11 квітня 2003 року і ухвалу Верховного Суду України від 09 жовтня 2003 року і ухвалити нове рішення, яким змінити вид покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі, визначене ст. 63 ч. 2 КК України, та звільнити його від відбування покарання, обмежившись строком відбутим терміном покарання.
Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_4 , посилається на рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р (ІІ)/2021 у справах №3 – 349/2018 (4800/18, 1328/19, 3621/19, 6/20), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті                           82 КК України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі як на підставу для перегляду оскаржуваних ним рішень.  
Перевіривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Судувиходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 460 Кримінального кодексу України (далі – КПК України) учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, що набрало законної сили.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якого визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.  
Інстанційну підсудність кримінального провадження за виключними обставинами визначено у ст. 33 ч. 5 КПК України.
Відповідно до ст. 31 ч. 10 КПКУкраїни незалежно від того, у якому складі розглядалося кримінальне провадження, перегляд судового рішення в суді першої або апеляційної інстанції за виключними обставинами здійснюється колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів, а у Верховному Суді – у складі Великої Палати.
З огляду на викладене, враховуючи, що перегляд судових рішень за виключними обставинами, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, є компетенцією Великої Палати Верховного Суду, заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень за виключними обставинами передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Керуючись  ст. 31ч. 10,  ст. 33 ч. 5, ст. 463 КПК України, Суд   
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2003 року та на ухвалу Верховного Суду України від 09 жовтня 2003 року за виключними обставинами передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3