П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/2489/20	
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Шляхтицького О.І. ,  Єщенка О.В. ,
за участю секретаря: Пономарьової Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021р. у справі №420/2489/20

У С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 , у порядку ч.1 ст.383 КАС України, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просив суд:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Міністерства юстиції України як суб`єкту владних повноважень та відповідача у справі №420/2489/20 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №420/2489/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №420/2489/20 шляхом неповідомлення мені у листі Міністерства юстиції України «Щодо розгляду запитів» №9923/14/-20 від 30.11.2020 року, сформованому та надісланому ОСОБА_1 на виконання вказаних рішень суду у справі №420/2489/20, такої інформації на мій запит: яка конкретно службова особа (службові особи), із зазначенням посади, прізвища, ім`я, по-батькові, яка (які) не є Урядовим Уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини, призначеним Кабінетом Міністрів України, виконувала (ли) обов`язки Уповноваженого з 01.06.2015р. по 31.12.2015р., із вказівкою - в які конкретно дати такі конкретні службові особи (особа) виконували ці обов`язки, щодо періоду з 02.12.2015року  по 28.12.2015 року;
- визнати порушеними права ОСОБА_1 , як позивача у справі №420/2489/20, підтверджені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №420/2489/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №420/2489/20 шляхом відмови повідомити ОСОБА_1 у листі Міністерства юстиції України «Щодо розгляду запитів» № 9923/14/-20 від 30.11.2020 року сформованому та надісланому ОСОБА_1 на виконання вказаних рішень суду у справі №420/2489/20 такої інформації: в який день та в якій спосіб ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, за якою ОСОБА_1 було звільнено з цієї посади;
- визнати порушеними права ОСОБА_1 , як позивача у справі №420/2489/20, підтверджені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року у справі №420/2489/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №420/2489/20 шляхом відмови повідомити ОСОБА_1 у листі Міністерства юстиції України «Щодо розгляду запитів» №9923/14/-20 від 30.11.2020 року сформованому та надісланому ОСОБА_1 на виконання вказаних рішень суду у справі №420/2489/20 такої інформації: яка посадова особа та у який конкретно день (дні) здійснила заповнення та видачу трудової книжки ОСОБА_1 за умов його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, здійснила ознайомлення ОСОБА_1 із наказом про його звільнення; чи було здійснено видачу трудової книжки ОСОБА_1 та його ознайомлення з відповідним наказом у день його звільнення чи в інший день, чи було це здійснене особисто ОСОБА_1 чи в інший спосіб; а також шляхом повідомлення ОСОБА_1 цим листом № 9923/14/-20 про те, що Міністерство юстиції України порушило під час звільнення ОСОБА_1 з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини вимоги пункту 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58, за яким з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці.
В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 вказував на наявність у нього права на звернення до суду, в порядку ст.383 КАС України, для визнання судом протиправними дій, вчинених Міністерством юстиції України на виконання рішення суду у справі №420/2489/20, а саме щодо неповної та недостовірної відповіді на запит ОСОБА_1 №2-1/2020 про те, хто з 02.12.2015р. по 28.12.2015р. виконував обов`язки Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини. Також, на думку заявника, він має право на звернення до суду, у порядку визначеному ст.383 КАС України, для: визнання судом порушення прав, підтверджених рішенням суду, а саме з`ясованим через виконання рішення суду ненаданням Міністерством юстиції України ОСОБА_1 розписки особистою картки під час звільнення його з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини; визнання судом протиправними дій, вчинених Міністерством юстиції України на виконання рішення суду по справі №420/2489/20, з`ясованим через виконання рішення суду саме щодо неповної та недостовірної відповіді ОСОБА_1 на запит №2-1/2020 про те, за якою заявою його було звільнено з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 року у справі №420/2489/20 заяву ОСОБА_1 від 22.12.2020р. на стадії виконання судового рішення в порядку статті 383 КАС України - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020р. у справі №420/2489/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020р. у справі №420/2489/20.
Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 від 22.12.2020р., подану на стадії виконання судового рішення в порядку статті 383 КАС України, суд першої інстанції вказав на наявність протиправної бездіяльності Міністерства юстиції України з виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020р. та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020р. у справі №420/2489/20, оскільки відповідачем не надано повної відповіді на запит позивача про доступ до публічної інформації.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 року у справі №420/2489/20 доведено до відома Міністерства юстиції України про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню.
Зобов`язано Міністерство юстиції України повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
Приймаючи означене рішення окружний адміністративний суд виходив із наявності протиправної бездіяльності Міністерства юстиції України на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020р. у справі №420/2489/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020р. у справі №420/2489/20.
Не погоджуючись із вищевказаним судовим рішенням Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Одеса) подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що судом першої інстанції вирішено спір із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що на думку скаржника є підставою для скасування оскаржуваних рішень окружного адміністративного суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 22.12.2020р., поданої на стадії виконання судового рішення в порядку статті 383 КАС України.
В обґрунтування апеляційної скарги Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зазначає, що вжиття заходів для того щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації. Міністерством юстиції України вжито усіх вичерпних заходів, спрямованих на повний та всебічний розгляд запиту ОСОБА_1 від 03.02.2020р. №2-1/2020, за наслідками яких надано обґрунтовану та змістовну відповідь. На думку скаржника, у даному випадку відсутня бездіяльність Міністерства юстиції України, як пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка характеризується судом як надання неповної інформації на запит, оскільки сам по собі факт надання інформації протирічить суті бездіяльності, так як відповідачем вчинялися дії, спрямовані на виконання рішення суду та надано наявну змістовну та ґрунтовну інформацію. Також, скаржник вказує, що судом першої інстанції не зазначено та не обґрунтовано яким саме чином оскаржувана, начебто, бездіяльність відповідача порушує його особисті права, свободи, охоронювані законом інтереси та чи триває таке порушення на момент звернення до суду із даною заявою. Крім того, окружним адміністративним судом, не з`ясовано коли саме ОСОБА_1 отримано відповідь Міністерства юстиції України від 30.11.2020р. №992/14/-20. Означене впливає на дотримання заявником, визначеного ст.383 КАС України, строку звернення до суду для вирішення спірного питання. Як стверджує скаржник, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Скаржник також акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що в оскаржуваній окремій ухвалу не зазначено жодної норми закону чи іншого нормативно-правового акту (у тому числі статті, пункту тощо) вимоги яких порушено та не визначено в чому саме полягає порушення, що, на думку Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), підтверджує здійснення формального розгляду справи судом першої інстанції.
Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що на виконання судових рішень у справі №420/2489/20 Міністерством юстиції України розглянуто запит від 03.02.2020р. №2-1/2020 та надіслано листи від 30.11.2020р. №9923/14/-20, №9924/14/-20. Однак, у вказаних листах не міститься повна публічна інформація, яку суд зобов`язав відповідача надати ОСОБА_1 . На думку позивача, Міністерство юстиції України володіє запитуваною інформацією. Також, позивач вказує на наявність порушеного права, яке полягає у наданні відповідачем, на виконання судових рішень, недостовірної та неповної інформації. Крім того, ОСОБА_1 вказує про дотримання, визначеного статтею 383 КАС України, строку звернення до суду з даною заявою. Як стверджує позивач, положення статті 383 КАС України у жодному разі не пов`язують можливість звернення до суду з відповідною заявою щодо виконання судового рішення із наявністю відкритого виконавчого провадження. До того ж, позивач акцентує увагу на тому, що в оскаржуваній окремій ухвалі від 18.08.2021р. судом першої інстанції чітко вказано порушення законодавчих приписів під час виконання відповідачем рішення суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги відповідача задоволенню не підлягають, з урахуванням наступного.
Зокрема, колегією суддів установлено, що 01.02.2020 року ОСОБА_1 на адресу Міністерства юстиції України надіслано Запит на інформацію №2-1/2020, у якому заявником викладено прохання надати наступну інформацію, а саме: 
- яка конкретно службова особа (службові особи), із зазначенням посади, прізвища, ім`я,       по-батькові, яка (які) не є ОСОБА_2 Уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини, призначеним Кабінетом Міністрів України, виконувала (ли) обов`язки Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з 01 червня по 31 грудня 2015 року, із вказівкою - в які конкретно дати такі конкретні службові особи (особа) виконували ці обов`язки; 
- скільки вихідних документів за підписом ОСОБА_1 , як Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини спрямовано до Європейського суду з прав людини, державних органів, підприємств, установ та організацій, починаючи з 02 грудня 2015 року включно; 
- в який день та в який спосіб ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, за якою ОСОБА_1 було звільнено з цієї посади (надати посвідчену копію заяви, за якою ОСОБА_1 було звільнено з цієї посади); 
-  яка посадова особа Міністерства юстиції України та у який конкретно день (дні) здійснила заповнення та видачу       трудової книжки ОСОБА_1 за умов його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, здійснила ознайомлення ОСОБА_1 із наказом про його звільнення; 
-  чи було здійснено видачу трудової книжки ОСОБА_1 та його ознайомлення з відповідним наказом у день його звільнення чи в інший день, чи було це здійснено особисто ОСОБА_1 чи в інший спосіб.
За наслідками розгляду вищеозначеного Запиту ОСОБА_1 на інформацію №2-1/2020 від 01.02.2020р.,   Міністерством юстиції України на ім`я ОСОБА_3 надіслано лист від 28.02.2020р. №9870/ПІ-Б-261/14.1 «Щодо розгляду запиту», у якому зазначено, що згідно з інформацією, яка міститься в матеріалах архівної особової справи, ОСОБА_1 з 23.06.2015р. по 28.12.2015р. перебував на посаді Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України. Відповідно до пункту 7 Положення про Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2006р. №784 (у редакції, яка була чинною на період, вказаний у запиті), а також пункту 5.1 Положення про Секретаріат Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України від 11.03.2015р. №489/к, у разі відсутності Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини його обов`язки виконує керівник Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України. На посаді керівника Секретаріату з 20.08.2014 року перебуває ОСОБА_4 . У разі відсутності керівника Секретаріату виконання його обов`язків відповідно до наказу здійснює один із його заступників (пункт 5.4 зазначеного вище положення). З червня по грудень 2015 року ОСОБА_1 за період роботи на посаді Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини був відсутній на роботі з таких причин: 13 липня 2015 року, 10 серпня 2015 року, 03 та 04 вересня 2015 року – відпустка без збереження заробітної плати; з 07 по 09 вересня 2015 року, з 21 по 25 вересня 2015 року, з 04 по 07 жовтня 2015 року – відрядження; 26 жовтня 2015 року – щорічна основна відпустка; з 03 по 05 листопада 2015 року – відрядження; з 27 по 29 листопада 2015 року – відрядження; з 11 по 13   листопада 2015 року – тимчасова непрацездатність. У зазначені дні відсутності на роботі ОСОБА_1 обов`язки Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини виконувала керівник Секретаріату Давидчук О.В. Стосовно надання інформації про кількість вихідних документів за підписом ОСОБА_1 як Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, що були спрямовані до Європейського суду з прав людини, державних органів, підприємств, установ та організацій, починаючи з 02.12.2015р. включно, позивача повідомлено, що відповідно до пункту 11.4 Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.08.2015р. №1405/5 (у редакція, яка була чинною на період, вказаний у запиті), при реєстрації вихідного листа (листа-відповіді) йому надається реєстраційний індекс, який складається з вхідного індексу (який було присвоєно при реєстрації документа) та через правобічну похилу риску індексу структурного підрозділу (що надає відповідь). Відповідно до пункту 30.3.4 Вищезазначеної Інструкції ініціативні листи, підготовлені у структурних підрозділах апарату Міністерства, реєструються у структурних підрозділах особами, відповідальними за діловодство, у журналах вихідної кореспонденції, в якому зазначається дата відправлення документа, вихідний реєстраційний індекс документа, кількість додатків та адресат (пункт 35.10 вищезазначеної інструкції). У зв`язку з зазначеним та відсутністю графи підписант у журналах вихідної кореспонденції, заявника повідомлено, що надати інформацію про кількість вихідних документів за підписом ОСОБА_1 як Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини не є можливим. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2006р. №784 (у редакції, яка була чинною на період, вказаний у запиті) Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України за поданням Міністра юстиції. Також, заявнику надано наявні у матеріалах архівної особової справи ОСОБА_1 копії заяв про звільнення ОСОБА_1 з посади Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини. Окрім того, у зазначено листі вказано, що ОСОБА_1 було звільнено з посади Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. №1357-р. Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2015р. №4559/к було оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. №1357-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини». В архівній особовій справі ОСОБА_1 відмітка про ознайомлення з вищезазначеним наказом Мін`юсту відсутня. Щодо видачі трудової книжки ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №59, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість надання інформації стосовно посадової особи Мін`юсту, яка заповнила та видала трудову книжку ОСОБА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 року у справі №420/2489/20 позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не надання ОСОБА_1 повної публічної інформації на запит про доступ до публічної інформації від 03 лютого 2020 року №2-1/2020, а саме: яка конкретно службова особа (службові особи), із зазначенням посади, прізвища, ім`я,       по-батькові, яка (які) не є Урядовим Уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини, призначеним Кабінетом Міністрів України, виконувала (ли) обов`язки Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з 01 червня по 31 грудня 2015 року, із вказівкою - в які конкретно дати такі конкретні службові особи (особа) виконували ці обов`язки; в який день та в якій спосіб ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, за якою ОСОБА_1 було звільнено з цієї посади; яка посадова особа Міністерства юстиції України та у який конкретно день (дні) здійснила заповнення та видачу       трудової книжки ОСОБА_1 за умов його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, здійснила ознайомлення ОСОБА_1 із наказом про його звільнення; чи було здійснено видачу трудової книжки ОСОБА_1 та його ознайомлення з відповідним наказом у день його звільнення чи в інший день, чи було це здійснене особисто ОСОБА_1 чи в інший спосіб. 
Зобов`язано Міністерство юстиції України надати ОСОБА_1 повну публічну інформацію на запит про доступ до публічної інформації від 03 лютого 2020 року №2-1/2020, а саме: яка конкретно службова особа (службові особи), із зазначенням посади, прізвища, ім`я,       по-батькові, яка (які) не є ОСОБА_2 Уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини, призначеним Кабінетом Міністрів України, виконувала (ли) обов`язки Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з 01 червня по 31 грудня 2015 року, із вказівкою - в які конкретно дати такі конкретні службові особи (особа) виконували ці обов`язки; в який день та в якій спосіб ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, за якою ОСОБА_1 було звільнено з цієї посади; яка посадова особа Міністерства юстиції України та у який конкретно день (дні) здійснила заповнення та видачу       трудової книжки ОСОБА_1 за умов його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, здійснила ознайомлення ОСОБА_1 із наказом про його звільнення; чи було здійснено видачу трудової книжки ОСОБА_1 та його ознайомлення з відповідним наказом у день його звільнення чи в інший день, чи було це здійснене особисто ОСОБА_1 чи в інший спосіб. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020р. по справі №420/2489/20 апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишено без задоволення. 
Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від     26 червня 2020 року по справі № 420/2489/20 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій та бездіяльності Міністерства юстиції України, що полягають у невчасному опрацюванні та наданні подання Міністра юстиції до Кабінету Міністрів України через його Секретаріат про звільнення ОСОБА_1 , невчасному виконанні відповідачем розпорядження Кабінету Міністрів України про звільнення позивача з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, не визначенні відповідачем у трудовій книжці позивача норми закону про працю, за якою його було звільнено з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, не наданні позивачу письмового повідомлення про переміщення його трудової книжки після такого звільнення; зобов`язання Міністерства юстиції України доповнити запис трудової книжки ОСОБА_1 стосовно його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, із визначенням конкретної норми Кодексу законів про працю України, а саме ч. 1 ст. 38 та п. 5 ч. 1 ст. 36 в їх сукупності як правової підстави звільнення позивача згідно Кодексу законів про працю України, виплатити позивачу середній заробіток на посаді Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з часу неналежного заповнення трудової книжки до часу доповнення запису трудової книжки             позивача стосовно його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини – скасовано.
У вказаній частині позовних вимог прийнято нове рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від     26 червня 2020 року по справі № 420/2489/20 залишено без змін, а апеляційну скаргу Міністерства юстиції України – без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 12.04.2021р. у справі №420/2489/20 касаційні скарги ОСОБА_3 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року та Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року - залишено без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року в цій справі - залишено без змін.
З матеріалів справи убачається, що з метою виконання вищеозначених судових рішень, ОСОБА_1 звернувся до Міністра юстиції України Малюськи Д.Л., державного секретаря Міністра юстиції України Богачової О.В. із заявою від 29.10.2020р. щодо забезпечення виконання рішення суду у справі №420/2489/20.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року, Міністерством юстиції України повторно розглянуто запит на отримання публічної інформації від 03.02.2020р. №2-1/2020,
За наслідками вказаного розгляду Міністерством юстиції України на адресу ОСОБА_1 надіслано лист «Щодо розгляду запитів» від 30.11.2020р. №9923/14/-20 та лист «Щодо розгляду заяв» від 30.11.2020р. №9924/14/-20.
Надаючи відповідь на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 03.02.2020 року №2-1/2020 стосовно того, яка конкретно службова особа (службові особи), із зазначенням посади, прізвища, ім`я, по-батькові, яка (які) не є Урядовим Уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини, призначеним Кабінетом Міністрів України, виконувала (ли) обов`язки Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з 01 червня по 31 грудня 2015 року, із вказівкою - в які конкретно дати такі конкретні службові особи (особа) виконували ці обов`язки, Міністерством юстиції України у листі «Щодо розгляду запитів» від 30.11.2020р. №9923/14/-20 зазначено таке.
Відповідно до пункту 7 Положення про Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2006р. №784, а також пункту 5.1 Положення про Секретаріат Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.03.2015р. №489/к, у разі відсутності Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини його обов`язки виконує керівник Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України.
На посаді керівника Секретаріату з 20.08.2014 року перебуває ОСОБА_4 . У разі відсутності керівника Секретаріату виконання його обов`язків відповідно до наказу здійснює один із його заступників (пункт 5.4 зазначеного вище положення). З 23.06.2015 року по 28.12.2015 року ОСОБА_1 за період роботи на посаді Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини був відсутній на роботі з таких причин: 13 липня 2015 року, 10 серпня 2015 року, 03 та 04 вересня 2015 року – відпустка без збереження заробітної плати; з 07 по 09 вересня 2015 року, з 21 по 25 вересня 2015 року, з 04 по 07 жовтня 2015 року – відрядження; 26 жовтня 2015 року – щорічна основна відпустка; з 03 по 05 листопада 2015 року – відрядження; з 27 по 29 листопада 2015 року – відрядження; з 11 по 13     листопада 2015 року – тимчасова непрацездатність. У зазначені дні відсутності на роботі ОСОБА_1 та після його звільнення в запитуваний період (з 29.12.2015 року по 31.12.2015 року) обов`язки Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини виконувала керівник Секретаріату Давидчук О.В. У грудні 2015 року у відпустках та відрядженнях ОСОБА_1 не перебував, листок тимчасової непрацездатності до Міністерства юстиції України не надав.
На викладене в запиті ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 03.02.2020 року №2-1/2020 питання щодо того в який день та в якій спосіб ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, за якою ОСОБА_1 було звільнено з цієї посади, Міністерством юстиції України повідомлено наступне.
Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2006р. №784 Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України за поданням Міністра юстиції України. З матеріалів архівної справи вбачається, що ОСОБА_1 , упродовж жовтня-листопада 2015 року подавалися на ім`я Прем`єр-міністра  України ОСОБА_5 заяви про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з різних підстав. У грудні 2015 року ОСОБА_6 , який на той час обіймав посаду Міністра юстиції України, було внесено подання Прем`єр-міністру України ОСОБА_5 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у зв`язку з переходом на іншу роботу відповідно до поданої заяви. При цьому, вказано на неможливість надання інформації стосовно того, чим керувався колишній Міністр юстиції України ОСОБА_6 при внесенні на розгляд Кабінету Міністрів України відповідного подання за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 , оскільки це є виключно компетенцією Міністра. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. №1357-р ОСОБА_1 звільнено за посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у зв`язку з переходом на іншу роботу. Наказом Міністра юстиції України від 28.12.2015р. №4559/к було оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. №1357-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини». Наявні в матеріалах архівної особової справи ОСОБА_1 заяви про звільнення ОСОБА_1 з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини було надано у відповідь на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 листом Міністерства юстиції України від 28.02.2020р. №9870/ПІ-Б-261/14.1.
В частині надання відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 03.02.2020 року №2-1/2020 щодо того, яка посадова особа Міністерства юстиції України та у який конкретно день (дні) здійснила заповнення та видачу трудової книжки ОСОБА_1 за умов його звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, здійснила ознайомлення ОСОБА_1 із наказом про його звільнення; чи було здійснено видачу трудової книжки ОСОБА_1 та його ознайомлення з відповідним наказом у день його звільнення чи в інший день, чи було це здійснено особисто ОСОБА_1 чи в інший спосіб, Міністерством юстиції України у листі «Щодо розгляду запитів» від 30.11.2020р. №9923/14/-20 зазначено таке.
Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Відповідно до пункту 2.4 цього наказу записи про звільнення в трудовій книжці вносяться власником або уповноваженим ним органом у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці працівника, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (пункт 2.5 цього наказу), однак в особовій картці ОСОБА_1 підпис про ознайомлення зі звільненням відсутній. Розділом 7 цього наказу передбачено ведення Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів (типова форма П-10), затвердженої наказом Мінстату України від 27.10.1995р. №277, в розділі 13 якої передбачено проставлення розписки (підпису) працівника в отриманні трудової книжки. У зв`язку із чим, адресату повідомлено про неможливість надання інформації стосовно посадової особи Мін`юсту, яка заповнила та видала трудову книжку ОСОБА_1 , оскільки частина працівників, які працювали у грудні 2015 року в Департаменті кадрової роботи та державної служби Міністерства юстиції України, звільнені із займаних посад. Працівники, які працювали у грудні 2015 року в Департаменті кадрової роботи та державної служби і працюють зараз в управлінні персоналу Міністерства юстиції України, інформацією із вищезазначених питань не володіють. 
Також, листом Міністерства юстиції України «Щодо розгляду заяв» від 30.11.2020р. №9924/14/-20 ОСОБА_3 повідомлено, що незалежні від волі працівників апарату Міністерства юстиції України обставини при розгляді запиту на отримання публічної інформації від 03.02.2020р. №2-1/2020 свідчать про відсутність у діях цих працівників складу дисциплінарного проступку, а тому підстав щодо порушення дисциплінарних проваджень не має.
За наслідками дослідження наведеної у листі «Щодо розгляду запитів» від 30.11.2020р. №9923/14/-20 та листі «Щодо розгляду заяв» від 30.11.2020р. №9924/14/-20 інформації, наданої Міністерством юстиції України ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №420/2489/20, колегією суддів установлено, що на виконання судових рішень суб`єктом владних повноважень повної інформації на запиту ОСОБА_1 від 03.02.2020р. №2-1/2020 надано не було, а саме:
- не вказано хто саме виконував обов`язки Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду у період з 02.12.2015 року по 28.12.2015 року;
- не зазначено про день та спосіб подання ОСОБА_1 заяви про звільнення з посади Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, за якою його було звільнено;
- не надано жодних пояснень з посиланням на поважні причини неможливості надання іншої частини запитуваної позивачем інформації; про те, що такої інформації у відповідача немає (її втрачено або пошкоджено, намагання відновити таку інформацію тощо).
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на суб`єкта владних повноважень за нормами КАС України.
За правилами ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Приписами ч. 6 ст. 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Отже, положеннями ст.383 КАС України передбачено такий вид судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах як визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в даній справі.
Судовий контроль є важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення. Це означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (відповідно до приписів резолютивної та мотивувальної частини рішення).
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Так, судом апеляційної інстанції установлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №420/2489/20 Міністерством юстиції України повної запитуваної ОСОБА_1 інформації надано не було.
З урахуванням наведеного, колегією суддів з`ясовано, що суб`єктом владних повноважень судові рішення виконано не в повному обсязі.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком окружного адміністративного суду про наявність у межах спірних правовідносин протиправної бездіяльності Міністерства юстиції України в частині надання неповної інформації.
Згідно із статтею 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
За наслідками дослідження змісту оскаржуваної Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Одеса) окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021р. в сукупності з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021р., судом апеляційної інстанції установлено, що означене судове рішення відповідає положенням статей 249, 383 КАС України.
При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження скаржника про те, що Міністерством юстиції України вжито усіх вичерпних заходів, спрямованих на повний та всебічний розгляд запиту ОСОБА_1 від 03.02.2020р. №2-1/2020, за наслідками яких надано обґрунтовану та змістовну відповідь, оскільки, як установлено колегією суддів, на виконання судових рішень, суб`єктом владних повноважень повної інформації на запит позивача надано не було. 
До того ж, відповідачем у листі «Щодо розгляду запитів» від 30.11.2020р. №9923/14/-20 та листі «Щодо розгляду заяв» від 30.11.2020р. №9924/14/-20 не повідомлено про неможливість надання запитуваної позивачем інформації.
Не є юридично спроможними також доводи Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) стосовно того, що судом першої інстанції не зазначено та не обґрунтовано яким саме чином оскаржувана, начебто, бездіяльність відповідача порушує його особисті права, свободи, охоронювані законом інтереси та чи триває таке порушення на момент звернення до суду із даною заявою, з огляду на таке.
По-перше, вказаного питання на вирішення окружного адміністративного суду не ставилося.
По-друге, відповідачем допущено бездіяльність під час виконання судових рішень ухвалених на захист прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, зокрема, ОСОБА_1 , що безумовно свідчить про наявність порушеного права позивача. 
Як зазначено в оскаржуваній ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021р. відповідачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про дату отримання позивачем листа Міністерства юстиції України від 30.11.2020 року №9923/14/-20 та подання заяви в порядку ст. 383 КАС України з пропуском 10-денного терміну з дня отримання цього листа.
Означене спростовує посилання скаржника на те, що окружним адміністративним судом, не з`ясовано коли саме ОСОБА_1 отримано відповідь Міністерства юстиції України від 30.11.2020р. №992/14/-20. 
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що положення статті 383 КАС України не ставлять право заявника на звернення до суду із відповідною заявою в залежність із відкриттям виконавчого провадження.
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку щодо необґрунтованості апеляційної скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, ухвали суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення спірного питання.
Отже, при ухваленні оскаржуваних рішень судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому немає підстав для їх скасування.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.   238, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 329, 383 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишити без задоволення, а ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021р. у справі №420/2489/20 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії   судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено та підписано суддями 08 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Шляхтицький О.І.    Єщенко О.В.