21.10.21
Єдиний унікальний номер судової справи 486/384/21
Номер провадження 33/812/340/21                         Головуючий у місцевому суді: Далматова Г.А.
Категорія: ст.124 КУпАП                                 Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання –Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 вересня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ніжній Ломов Пензенської області Російської Федерації, громадянина України, працюючого на ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та відносно якого закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №208416 від 08 березня 2021 року, складеного відносно ОСОБА_1 , убачається, що 17 лютого 2021 року о 13 год. 30 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan ТІІDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Гната Юри в місті Києві, під час руху заднім ходом, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечного інтервалу та допустив бокове зіткнення із припаркованим автомобілем SEAT Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив п.п.10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) автомобіль SEAT Toledo, отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 вересня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки районного суду щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають обставинам справи. 
Зазначає, що висновок суду щодо доведеності його вини ґрунтується лише на письмових поясненнях свідка, якого в судовому засіданні допитано не було.
Крім того, судом безпідставно не прийнято до уваги дані геолокації, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не було на місці ДТП на час його вчинення, оскільки він поїхав з місця паркування о 13 год. 14 хв., в той час як в протоколі про адміністративне правопорушення час скоєння дорожньо-транспортної пригоди зазначено 13 год. 30 хв. 
Також вважає, що чинне законодавство не передбачає закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за закінченням строку накладення адміністративного стягнення одночасно з визнанням особи винним у скоєнні адміністративного правопорушення.
В судове засідання призначене на 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Інші учасники справи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, та враховуючи, що сторони судом повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без їх участі.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Так, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що підтверджується, наявними у справі доказами, зокрема - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №208416 від 08 березня 2021 року.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуюче наступне.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
Системний аналіз положень ст.124 КУпАП дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч.2 ст.6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).
Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень ст.ст.280,251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень ст.283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч.4 ст.7 КУпАП).
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п.10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог саме п.п.10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, які зазначені в протоколі працівником поліції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року (з наступними змінами і доповненнями) та п.1.1 Правил дорожнього руху України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється вищеназваними Правилами.
Так, пп.б п.2.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з п 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Також слід заначити, що вимоги до протоколу про адміністративне порушення, порядок його складання викладені у ст.ст.254,256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року за №1376 (далі Інструкція №1376), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 рокуза №1395 (далі Інструкція №1395).
Так, ст.254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до положень частини 1,2 ст.259 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення не на місці вчинення правопорушення допускається лише в разі неможливості скласти його на місці події, зокрема, при вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.
Аналогічні вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені в Інструкції №1376 та Інструкції №1395.
Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, передбачені розділом ІХ Інструкції №1395.
Так, згідно пунктів 6-8 цього розділу у випадках, коли для прийняття об`єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріали ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу поліції, на території обслуговування якого сталася пригода.
Уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.
Якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.
З аналізу вказаних положень закону можна дійти висновку, що складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП в обов`язковому порядку відбувається на місці вчинення правопорушення, не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у присутності особи, яка притягається до відповідальності за адміністративне правопорушення, з роз`ясненням останньому його прав, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП, наданням можливості надати свої пояснення, врученням копії протоколу.
Виключення щодо наведених вимог до складання протоколу становлять випадки вчинення правопорушення особою, яка не встановлена, а також у разі вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена, ст.124 КУпАП, особою, яка встановлена, коли для прийняття об`єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних. У цьому разі уповноважена особа підрозділу поліції зобов`язана у строк не більше одного місяця з дати вчинення ДТП скласти відносно особи, яка вчинила правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення.
Так, з матеріалів справи убачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №208416 від 08 березня 2021 року, з якого слідує, що 17 лютого 2021 року о 13 год. 30 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan ТІІDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Гната Юри в місті Києві, під час руху заднім ходом, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечного інтервалу та допустив зіткнення із припаркованим автомобілем SEAT Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п.10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. За наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб SEAT Toledo отримав механічні пошкодження. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП.
Разом з тим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, які надійшли на розгляд суду, відсутні належні і допустимі докази того, що ОСОБА_1 був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Як вбачається зі схеми ДТП, яка була додана до протоколу про адміністративне правопорушення, дана схема містить зображення місця розташування автомобіля SEAT Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазначення місця зіткнення, та зазначення пошкодження, яке наявне на вказаному автомобілі, а саме, пошкодження заднього бамперу. При цьому, опису яким чином саме пошкоджено бампер, схема не містить. Крім того, вказана схема не містить у собі достатніх даних, які б безпосередньо вказували на порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п.10.1, 12.1, 13.1 ПДР України та, що внаслідок цих порушень настали наслідки у виді пошкодження транспортного засобу – автомобіля SEAT Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
Акту огляду поліцейськими автомобіля Nissan ТІІDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на предмет наявності характерних механічних пошкоджень, які б могли свідчити про зіткнення вказаного автомобіля з транспортним засобом SEAT Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , матеріали справи не містять. Не проводилась і фотофіксація вищевказаного транспортного засобу (протилежного не встановлено).
Крім того, письмові пояснення свідка, які відібранні 17 лютого 2021 року та які містяться в матеріалах справи, також не містять об`єктивних даних, які б вказували на порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, які б призвели до наслідків у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів. До того ж такі пояснення не узгоджуються з іншими відомостями щодо часу здійснення ДТП, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. 
З метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи до суду першої та апеляційної інстанції був викликаний свідок ОСОБА_2 , однак судові повістки ним отримані не були.
Також, до суду для надання пояснень з приводу обставин ДТП було викликано водія автомобіля SEAT Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак вона до суду також не з`явилася, хоча була належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, причини неявки не повідомила. Письмових пояснень на адресу суду не надіслала. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що водієм було допущено порушення вимог п.п.10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України внаслідок чого сталося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.
При розгляді справи в суді першої інстанції суддя докази по справі не проаналізував, не надав їм належної оцінки та прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Разом з тим, ані будь-який доказ, який є у справі окремо, ані наявні в адміністративній справі докази в їх сукупності не свідчать про те, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 здійснив наїзд на транспортний засіб - автомобіль SEAT Toledo, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Між тим, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.ст.251,255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.
В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у справі щодо порушення ним вимог пунктів 10.1, 12.1, 13.1 Правил і як наслідок - зіткнення з автомобілем потерпілої не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази як на підтримку такої версії, так і на спростування заперечень своєї вини  ОСОБА_1 (зокрема, автомобіль, яким він керував, після події ДТП працівниками поліції на предмет виявлення слідів характерних ушкоджень не оглядався, відсутні також відомості щодо наявності чи відсутності матеріалів з камери відеоспостереження за весь час перебування автомобіля на парковці).
Таким чином, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на наведене, висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 є помилковими, оскільки матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що водієм ОСОБА_1 було допущено порушення вимог п.п.10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України внаслідок чого сталося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.
При цьому, апеляційний суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дії.
Проте, необхідність дотримання вимог ст.62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог ст.6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення  ОСОБА_1  п.п.10.1, 12.1, 13.1 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те що, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється, є безпідставним, оскільки відповідно до положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, закриття провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення можливо лише в разі встановлення судом в діях правопорушника ознак адміністративного правопорушення, але закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. 
За такого, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити.
Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та відносно якого закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення – скасувати та прийняти нову постанову. 
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.В. Серебрякова