ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року 
м. Київ

справа №  911/814/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Уркевича В. Ю.- головуючого, Мачульського Г. М., Краснова Є. В.,
за участю секретаря судового засідання Брінцової А. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Зірниця»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 (головуючий суддя: Сулім В. В., судді Ткаченко Б. О., Гаврилюк О. М.) у справі
за позовом Селянського (фермерського) господарства «Зірниця»
до 1) Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Небратської сільської ради Бородянського району Київської області», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Корн Трейд ЛТД», Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс»
про визнання незаконним і скасування рішення,
за участю представників:
позивача - не з`явився,
відповідача-1 - не з`явився,
відповідача-2 - не з`явився,
третьої особи (ТОВ «Корн Трейд ЛТД») - не з`явився,
третьої особи (ТДВ «СТ «Мегаполіс») - Шевченко О. М. (адвокат),

СУТЬ СПОРУ:
1.          За Селянським (фермерським) господарством «Зірниця» (далі - СФГ «Зірниця», позивач) зареєстровано право власності на майновий комплекс, розташований за адресою: вул. Молодіжна, буд. 1, с. Петропавлівське, Бориспільський район, Київська область, до якого входить склад (зерносховище) літ. «А-І» загальною площею 1032,6 кв. м (далі - склад літ. «А-І»).
2.          За Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки»              (далі - ТОВ «Агрофірма Вишеньки», відповідач) зареєстровано право власності на склад літ. «В-1» загальною площею 1520,9 кв. м, який розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Петропавлівське, вул. Молодіжна, буд. 1 (далі - склад літ. «В-І»).
3.          Позивач стверджує, що ТОВ «Агрофірма Вишеньки» повторно зареєструвало право власності на склад літ. «А-І», який належить СФГ «Зірниця».
4.          Суд першої інстанції позов задовольнив. Апеляційний господарський суд рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. СФГ «Зірниця» звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.
5. Верховний Суд залишив касаційну скаргу без задоволення, виходячи з такого.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
6.          У березні 2020 року СФГ «Зірниця» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Небратської сільської ради Бородянського району Київської області» (далі - КП «Центр державної реєстрації Небратської сільської ради Бородянського району Київської області», відповідач-1) та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації Небратської сільської ради Бородянського району Київської області» Садового Артема Володимировича (далі - державний реєстратор Садовий А. В.) від 15.05.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46868954.
7.          Позовні вимоги обґрунтовано тим, що СФГ «Зірниця» на праві власності належить майновий комплекс, до якого входить склад літ. «А-І», на який, як вказує позивач, ТОВ «Агрофірма Вишеньки» повторно зареєструвало право власності. Такі дії відповідач-2 мотивував знесенням складу літ. «А-І» і будівництвом на його місці складу літ. «В-І». При цьому в подальшому склад літ. «В-І» ТОВ «Агрофірма Вишеньки» відчужено ТОВ «Корн Трейд ЛТД».
8.          Позивач зазначає, що підставою виникнення права на нерухоме майно у вказаному витягу зазначено довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції та проекти» (далі - ТОВ «Інвестиції та проекти») від 27.07.2016 б/н, яка відповідно до чинного законодавства не є документом, що підтверджує набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, тому не могла бути прийнята реєстратором як правовстановлюючий документ в розумінні положень статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
9. Заперечуючи проти позову ТОВ «Агрофірма Вишеньки» вказує, що згідно з актом прийому-передачі від 07.12.2004 до статутного капіталу ТОВ «Агрофірма Вишеньки» від СФГ «Зірниця» передано рухоме та нерухоме майно, у тому числі склад літ. «А-І», у зв`язку з чим відповідач-2 вважає, що на вказане майно у ТОВ «Агрофірма Вишеньки» згідно з частиною першою статті 115 Цивільного кодексу України виникло право власності у 2004 році.
10.          Ухвалами Господарського суду Київської області від 21.04.2020 та від 18.05.2020 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Корн Трейд ЛТД» (далі - ТОВ «Корн Трейд ЛТД») та Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» (далі - ТДВ «СТ «Мегаполіс»).
Фактичні обставини справи, встановлені судами
11.          Державним реєстратором Комунального підприємства «Баришівське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Баришівське бюро технічної інвентаризації») Герасименком Олегом Володимировичем прийнято рішення та здійснено державну реєстрацію, з відкриттям розділу (індексний номер: 36805554 від 29.08.2017) права власності СФГ «Зірниця» на об`єкти нерухомості за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Петропавлівське (село Петровське), вулиця Молодіжна,               буд. 1 та внесено відповідні відомості про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: склад літ. «А-І»; приміщення для інвентаря, Б, загальною площею 71,6 кв. м; автовагова, А-І, загальна площа 48,1 кв. м; трансформаторна підстанція, Г-ІІ, загальною площею 28,4 кв. м.
12. Державним реєстратором Садовим А. В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 46868954 від 15.05.2019 внесено запис № 31552675 про державну реєстрацію права приватної власності за ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на склад літ. «В-І».
13. 16.05.2019 між ТОВ «Агрофірма Вишеньки» (продавець) та ТОВ «Корн Трейд ЛТД» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив належний продавцю на праві власності - склад літ. «В-І».
14.          18.03.2020 між ТДВ «СТ «Мегаполіс» та ТОВ «Корн Трейд ЛТД» укладено договір міни, відповідно до якого ТДВ «СТ «Мегаполіс» набуло право власності на нерухоме майно, а саме: склад літ. «В-І».
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
15.          Господарський суд Київської області рішенням від 31.08.2020 (суддя             Щоткін О. В.) позов задовольнив. 
16.          Суд першої інстанції, посилаючись на рішення Господарського суду Київської області від 14.11.2019, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 та постановою Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 911/2147/19 за позовом ТОВ «Агрофірма Вишеньки» до КП «Баришівське бюро технічної інвентаризації» та СФГ «Зірниця» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зазначив, що не маючи зареєстрованого права власності на нерухоме майно СФГ «Зірниця» не мало законних підстав для його внесення до статутного капіталу ТОВ «Агрофірма Вишеньки».
17. Таким чином спростовуються доводи ТОВ «Агрофірма Вишеньки» стосовно того, що останнім у 2004 році набуто право власності, у тому числі на склад              літ. «А-І».
18.          Місцевий господарський суд зазначив, що будь-якої проектної документації на будівництво складу літ. «В-І», затвердженої у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять, у тому числі, суду не надано і доказів щодо проведення будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
19.          При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги копію технічного паспорта на склад літ. «В-І», виготовленого станом на 26.12.2018, оскільки не надано його оригіналу та враховуючи, що позивач поставив під сумнів відповідність поданої копії оригіналу вказаного технічного паспорта та факт його виготовлення у грудні 2018 року.
20. Суд першої інстанції також зазначив, що довідка ТОВ «Інвестиції та проекти» від 27.07.2016, на підставі якої державним реєстратором Садовим А. В. здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на склад літ.                  «В-І», не може вважатись тим документом, на підставі якого може проводитись державна реєстрація права власності в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
21.          Північний апеляційний господарський суд постановою від 26.07.2021 рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 скасував, ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог повністю.
22.          Суд апеляційної інстанції зазначив, що у справі № 911/2147/19 розглядалося питання законності передачі до статутного капіталу ТОВ «Агрофірма Вишеньки» складу літ. «А-І», тоді як предметом позовних вимог у справі, що розглядається, є законність рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності за відповідачем-2 на склад літ. «В-І», отже обставини встановлені рішенням суду у справі № 911/2147/19 не є преюдиціальними для справи № 911/814/20, так як не входять до предмету доказування даного спору.
23.          При цьому апеляційний господарський суд вказав, що судом першої інстанції помилково не було досліджено ту обставину, чи є склад літ. «В-І» та склад літ. «А-І» фізично одним і тим же об`єктом нерухомого майна, що у свою чергу унеможливило правильне встановлення судом всіх обставин справи.
24.          Суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що склад літ. «А-І», яким володіє позивач, це один і той самий об`єкт нерухомого майна, що і склад літ. «В-І», яким володіє ТДВ «СТ «Мегаполіс».
25.          Також апеляційний господарський суд взяв до уваги висновок судового експерта Бойка Миколи Володимировича за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 08.10.2019 № 13- 19, яким встановлено, що на об`єкті складу літ. «В-І», фактично виконано вид будівництва - нове будівництво.
26. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що склад літ. «А-І» та склад літ. «В-І» мають різні характеристики, а тому це два різні об`єкти нерухомого майна, тому позивач не обґрунтував, яким чином реєстрація права власності на склад літ. «В-І» за відповідачем-2 порушує право власності позивача на склад «А-І».
27. Крім того, заявлені у справі вимоги не спрямовані на відновлення прав СФГ «Зірниця», оскільки останнє не довело яким чином скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на склад літ. «В-І» за ТОВ «Агрофірма Вишеньки» відновить право власності позивача на склад «А-І» або які саме права на склад «А-І» СФГ «Зірниця» не має можливості реалізовувати через наявність державної реєстрації права власності на склад літ. «В-І» за       відповідачем-2.
28. Тобто скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на склад літ. «В-І» за відповідачем-2 жодним чином не змінює право власності СФГ «Зірниця» на склад «А-І», тим більше що на даний час власником складу літ. «В-І» є не ТОВ «Агрофірма Вишеньки», а ТДВ «СТ «Мегаполіс».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
29.          У жовтні 2021 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга СФГ «Зірниця» (далі - скаржник), в якій скаржник просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи касаційної скарги та заперечень на неї
30.          Підставами касаційного оскарження є пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
31.          На обґрунтування підстав касаційного оскарження СФГ «Зірниця» посилається на те, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права, зокрема статей 75, 79, частини першої-третьої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16 (провадження № 11-511апп18), від 13.11.2018 у справі                         № 826/12122/17 (провадження № 11-787апп18), від 27.11.2018 у справі                                   № 820/3534/17 (провадження № 11-870апп18), від 15.05.2019 у справі                          № 815/993/18 (провадження № 11-22апп19), від 03.07.2019 у справі                              № 201/835/16-ц (провадження № 14-282цс19), від 19.06.2019 у справі                           № 823/216/17 (провадження № 11-1487апп18), від 04.09.2019 у справі                          № 814/378/16 (провадження № 11-69апп19), постановах Верховного Суду від 03.03.3020 у справі № 916/3197/17, від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
32.          Крім того, скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 911/2147/19 та від 15.06.2021 у справі № 911/1118/19, оскільки, на думку СФГ «Зірниця», обставини встановлені в цих справах, мають преюдиціальне значення для справи, що розглядається.
33. Скаржник також вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, зокрема зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не дослідив всі зібрані у справі докази, не надав їм правової оцінки.
34.          У відзиві на касаційну скаргу ТДВ «СТ «Мегаполіс» зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що склад «А-І», яким володіє позивач це один і той самий об`єкт нерухомого майна, що і склад під літ. «В-І», яким володіє ТДВ «СТ «Мегаполіс».
35.          ТДВ «СТ «Мегаполіс» також вказує, що доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, є необґрунтованими, оскільки правовідносини у наведених скаржником справах та справі, що розглядається, не є подібними.
36.          З урахуванням викладеного просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
37. При цьому у відзиві на касаційну скаргу заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь ТДВ «СТ «Мегаполіс» витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в сумі 26    500,00 грн.
38.          У судовому засіданні представниця ТДВ «СТ «Мегаполіс» виклала заперечення проти касаційної скарги та просила відмовити в її задоволенні.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
39.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
40.          Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України
41.          Підставою касаційного оскарження, зокрема, є пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
42.          На обґрунтування підстав касаційного оскарження СФГ «Зірниця» посилається на те, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права, зокрема статей 75, 79, частини першої-третьої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16 (провадження № 11-511апп18), від 13.11.2018 у справі                         № 826/12122/17 (провадження № 11-787апп18), від 27.11.2018 у справі                                  № 820/3534/17 (провадження № 11-870апп18), від 15.05.2019 у справі                          № 815/993/18 (провадження № 11-22апп19), від 03.07.2019 у справі                              № 201/835/16-ц (провадження № 14-282цс19), від 19.06.2019 у справі                            № 823/216/17 (провадження № 11-1487апп18), від 04.09.2019 у справі                          № 814/378/16 (провадження № 11-69апп19), постановах Верховного Суду від 03.03.3020 у справі № 916/3197/17, від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
43.          Крім того скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 911/2147/19 та від 15.06.2021 у справі № 911/1118/19, оскільки, на думку СФГ «Зірниця», обставини, встановлені в цих справах, мають преюдиціальне значення для справи, що розглядається.
44. Суд касаційної інстанції зазначає, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).
45. У цій справі судами вирішено спір про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора Садового А. В. від 15.05.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46868954.
46.          Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві вказував, що СФГ «Зірниця» на праві власності належить майновий комплекс, розташований за адресою: вул. Молодіжна, буд. 1, с. Петропавлівське, Бориспільський район, Київська область, до якого входить склад літ. «А-І», на який, як вказує позивач, ТОВ «Агрофірма Вишеньки» повторно зареєструвало право власності.
47.          Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не обґрунтував, яким чином реєстрація права власності на склад літ. «В-І» за відповідачем-2 порушує право власності позивача на склад (зерносховище) «А-І». 
48.          Крім того, заявлені у справі вимоги не спрямовані на відновлення прав СФГ «Зірниця», оскільки останнє не довело яким чином скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на склад літ. «В-І» за ТОВ «Агрофірма Вишеньки» відновить право власності позивача на склад «А-І» або які саме права на склад «А-І» СФГ «Зірниця» не має можливості реалізовувати через наявність державної реєстрації права власності на склад літ. «В-І» за       відповідачем-2.
49. Разом з тим, у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18) Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Яковлівська» (далі - ТОВ «Агрофірма «Яковлівська»), посилаючись на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з учасників товариства коштів, отриманих без достатньої правової підстави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виплата дивідендів відбулася помилково за відсутності відповідного рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» про їх виплату, що передбачено частиною першою статті 59 Закону України «Про господарські товариства» у редакції, чинній на час звернення з позовом.
50. Велика Палата Верховного Суду постановою від 03.07.2018 у справі                         № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18) залишила без змін судові рішення про відмову у задоволенні позову та вказала, що доводи скаржника, що обставини, встановлені у постанові Вищого господарського суду України від 30.10.2017 у справі № 922/646/17, є преюдиціальними відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, не заслуговують на увагу, оскільки за приписами цієї норми обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, якщо у ній беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини. В той час як склад учасників даної справи і справи № 922/646/17 є різним.
51.          Предметом спору у справі № 916/3197/17 за позовом Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі - Одеська митниця) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк Консалтинг» (далі - ТОВ «Толк Консалтинг») є стягнення 258 147,00 грн збитків.
52.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на порушення вимог частини першої статті 936, частин першої, другої статті 938, частини першої статті 942, статей 944, 949, 953 Цивільного кодексу України та умов укладеного з позивачем договору про надання послуг відповідального зберігання не забезпечив повне збереження переданого на відповідальне зберігання товару та не вжив заходів, необхідних для забезпечення схоронності товару, внаслідок чого виникла нестача товару, переданого позивачем відповідачу на відповідальне зберігання, а позивач поніс збитки від втрати майна у розмірі ринкової вартості втраченого від нестачі майна та у зв`язку з додатковими витратами на оплату послуг з проведення незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, які відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу.
53.          Верховний Суд постановою від 03.03.3020 у справі № 916/3197/17 скасував рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог та направив справу на новий розгляд, зазначивши, що суди залишили поза увагою обставини, встановлені постановою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі                  № 815/2881/17 щодо протиправної бездіяльності митниці за фактом неналежного зберігання товару, вилученого Одеською митницею у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутарія» на підставі протоколу про порушення митних правил у складських приміщеннях, якими користується ТОВ «Толк Консалтинг».
54.          У справі № 924/233/18 Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс», звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» про стягнення заборгованості за договором поставки молока.
55.          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем як покупцем взятих на себе зобов`язань за договором поставки молока.
56. Звідси висновки Верховного Суду у зазначених скаржником справах                                    № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), № 916/3197/17, № 924/233/18 зроблені у правовідносинах, які не є подібними з тими, що виникли між сторонами у справі, що розглядається, ні за предметом спору, ні за підставами позову, ні за фактичними обставинами справи.
57.          З постанови Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17 вбачається, що суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні та виселення вказав, що суди правомірно врахували преюдиційний характер судового рішення в іншій справі, оскільки обставини, встановлені ним не доказуються при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, скасування запису у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та виселення відповідача, правильно виходячи з встановлених порушень прав спадкоємців на спірне майно та наявності підстав щодо усунення перешкод у правомірній реалізації позивачами своїх прав на це майно.
58.          Таким чином судові рішення у справах № 520/11429/17 та № 911/814/20 були прийняті за іншої, ніж у даній справі фактично-доказової бази, а також за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями та за іншими поданими сторонами та оцінених судами доказами, залежно від яких (обставин і доказів) й прийняті судові рішення, тобто зазначена справа і справа, що розглядається, є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про їх неподібність.
59. Щодо доводів скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 14.05.2020 у справі                            № 911/2147/19 та від 15.06.2021 у справі № 911/1118/19, оскільки, на думку СФГ «Зірниця», обставини встановлені в цих справах, мають преюдиціальне значення для справи, що розглядається, Верховний Суд зазначає таке.
60.          Суд апеляційної інстанції у цій справі № 911/814/20 встановив, що у справі                    № 911/2147/19 розглядалося питання законності передачі до статутного капіталу ТОВ «Агрофірма Вишеньки» складу літ. «А-1», тоді як предметом позовних вимог у даній справі є законність рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності за ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на склад літ. «В-1».
61.          З огляду на викладене апеляційний господарський суд дійшов висновку, що обставини, встановлені рішенням суду у справі № 911/2147/19, не є преюдиціальними для справи, що розглядається, так як не входять до предмету доказування даного спору.
62.          З постанови Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 911/1118/19 вбачається, що СФГ «Зірниця» звернулося до господарського суду з позовом до Вишеньківської сільської ради (далі - Вишеньківська сільрада) про визнання незаконним та скасування рішення сільради від 05.05.2018 № 1252-35-VII «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки ТОВ «Агрофірма Вишеньки» с. Петропавлівське, вул. Молодіжна, 1», яким, на думку позивача, порушуються його права як орендаря земельної ділянки за договором оренди земельної ділянки від 08.01.2004, укладеним між Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області (далі - Бориспільська РДА) та СФГ «Зірниця».
63.          Позов мотивовано тим, що зазначеною технічною документацією встановлено межі земельної ділянки ТОВ «Агрофірма Вишеньки», кадастровий номер 3220881303:02:004:0002, однак при цьому відбулася зміна меж і конфігурації земельної ділянки порівняно із земельною ділянкою, визначеною у договорі оренди земельної ділянки від 14.12.2006 між ТОВ «Агрофірма Вишеньки» і Вишеньківською сільрадою на момент його укладення, що спричинило часткове накладання земельної ділянки, кадастровий номер 3220881303:02:004:0002, на земельну ділянку, яка надана в оренду СФГ «Зірниця» Бориспільською РДА за договором оренди земельної ділянки від 08.01.2004.
64.          Звідси висновки Верховного Суду у зазначеній скаржником справі                                    № 911/1118/19 зроблені у правовідносинах, які стосуються передачі земельної ділянки органом місцевого самоврядування, тобто не є преюдиціальними для справи, що розглядається, так як не входять до предмету доказування у спорі про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності. Крім того позов у справі № 911/1118/19 СФГ «Зірниця» подано до Вишеньківської сільради, яка не є стороною у справі № 911/814/20. 
65.          Разом з тим скаржник у касаційній скарзі вважає, що судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/12559/16 (провадження                               № 11-511апп18), від 13.11.2018 у справі № 826/12122/17 (провадження                            № 11-787апп18), від 27.11.2018 у справі № 820/3534/17 (провадження                                     № 11-870апп18), від 15.05.2019 у справі № 815/993/18 (провадження                           № 11-22апп19), від 03.07.2019 у справі № 201/835/16-ц (провадження                           № 14-282цс19) про те, що визнання незаконними (протиправними) рішень суб`єкта владних повноважень, які особа (права якої порушено) вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, є способом захисту її цивільних прав та інтересів.
66. Крім того СФГ «Зірниця» вказує, що судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 823/216/17 (провадження № 11-1487апп18), від 04.09.2019 у справі № 814/378/16 (провадження № 11-69апп19) про те, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. 
67.          Суд касаційної інстанції відхиляє вказані доводи скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду, оскільки вказані постанови, на висновки щодо застосування норм права в яких посилається СФГ «Зірниця» у своїй касаційній скарзі, були прийняті за іншої, ніж у даній справі фактично-доказової бази, а також за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями та за іншими поданими сторонами та оцінених судами доказами, залежно від яких (обставин і доказів) й прийняті судові рішення, тобто зазначені справи і справа, що розглядається, є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про їх неподібність.
68.          При цьому Велика Палата Верховного Суду у зазначених постановах вирішила питання юрисдикційності відповідного спору.
69.          Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний господарський суд виходив з того, що заявлені у справі вимоги не спрямовані на відновлення прав СФГ «Зірниця».
70.          Отже, доводи СФГ «Зірниця» щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, наведених у вказаних вище постановах, є необґрунтованими, а звідси зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.
71. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
72. Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
73. З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі № 911/814/20 на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України за касаційною скаргою СФГ «Зірниця» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у частині підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України
74.          На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, зокрема зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не дослідив всі зібрані у справі докази, не надав їм правової оцінки.
75.          При цьому СФГ «Зірниця» посилається на пункт 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України.
76. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
77. Зважаючи на вказані положення пункту 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що апеляційний господарський суд не дослідив зібрані у справі докази, оскільки у цій справі посилання СФГ «Зірниця» на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є необґрунтованими.
78. Крім того, відповідно до частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
79. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги в частині підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
80.          Зважаючи на те, що підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі                         № 911/814/20, відкритого з цієї підстави за касаційною скаргою СФГ «Зірниця» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021.
81.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
82.          Згідно з положеннями статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
83.          Зважаючи на викладене, касаційну скаргу СФГ «Зірниця» в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Щодо судових витрат
84.          З огляду на висновок Верховного Суду про залишення касаційної скарги СФГ «Зірниця» без задоволення, судовий збір за подання касаційної скарги покладається на скаржника.
85.          Разом з тим, як було зазначено раніше, у відзиві на касаційну скаргу ТДВ «СТ «Мегаполіс» заявлено клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в сумі 26 500,00 грн з приводу чого суд касаційної інстанції зазначає таке.
86.          Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
87. Положеннями частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
88. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
89. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі та визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
90. Частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
91.          З копії договору про надання правової допомоги від 15.11.2021 № 69/11-2021, укладеного між ТДВ «СТ «Мегаполіс» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Кодекс Україна» (Адвокатське об`єднання), доданої до відзиву на касаційну скаргу, вбачається, що в порядку та на умовах, що визначені цим договором, Адвокатське об`єднання зобов`язується за замовленнями Клієнта здійснювати захист, представництво або над інші види правової допомоги Клієнту, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Адвокатським об`єднанням надаються Клієнту наступні види правової допомоги: підготування відзиву на касаційну скаргу у справі № 911/814/20 та представництво інтересів клієнта у Верховному Суді у складі колегії суддів Касаційного господарського суду під час розгляду справи          № 911/814/20 за позовом СФГ «Зірниця» про визнання незаконним і скасування рішення (пункти 1.1, 1.1.1 договору).
92. За надання правової допомоги, передбаченої пунктом 1.1.1 договору, Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 26 500,00 грн (пункт 2.1 договору).
93.          Відзив на касаційну скаргу підписаний адвокатом Шевченко О. М., яка також брала участь у судовому засіданні 08.12.2021.
94.          До відзиву на касаційну скаргу додані копія ордеру, виданого адвокату                Шевченко О. М. Адвокатським об`єднанням, попередній (орієнтовний) розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу за договором про надання правової допомоги від 15.11.2021 № 69/11-2021 на суму 26 500,00 грн.
95.          У платіжному дорученні від 19.11.2021 № 8157, яке ТДВ «СТ «Мегаполіс» надало як доказ про сплату наданих послуг, у призначенні платежу зазначено: оплата згідно з договором про надання правової допомоги від 15.11.2021 № 69/11-2021.
96. Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
97.          Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що у відзиві на касаційну скаргу (надійшов до суду 02.12.2021), до моменту ухвалення постанови від 08.12.2021 у справі № 911/814/20, ТДВ «СТ «Мегаполіс» звернулося до суду із клопотанням про компенсацію судових витрат та надало докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції в сумі 26 500,00 грн.
98.          Відзив на касаційну скаргу зі вказаними документами на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу 29.11.2021 направлялися ТДВ «СТ «Мегаполіс» іншим учасникам справи, проте заперечень щодо стягнення та розміру вказаних витрат від учасників справи не надходило.
99.          З огляду на наведені обставини та зазначені положення процесуального законодавства суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що клопотання третьої особи слід задовольнити та стягнути з СФГ «Зірниця» на користь ТДВ «СТ «Мегаполіс» 26 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 129, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1.          Касаційне провадження у справі № 911/814/20 за касаційною скаргою Селянського (фермерського) господарства «Зірниця» в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
2.          В іншій частині касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Зірниця» залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 у справі № 911/814/20 залишити без змін.
3.          Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Зірниця»                                              (вул. Центральна, 4, кв. 5, с. Петровське, Бориспільський район, Київська область, 08341, ідентифікаційний код 31716977) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» (вул. М. Бойчука, 17,                офіс 204/3, м. Київ, 01103, ідентифікаційний код 34348559) витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 26 500,00 грн (двадцять шість тисяч п`ятсот гривень 00 коп).
4.          Доручити видати відповідний наказ Господарському суду Київської області.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В. Ю. Уркевич

Судді:                                                                                          Г. М. Мачульський

                                                                                          Є. В. Краснов