УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/544/21 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М. 
Категорія 68 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С. 
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І. 
з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 283/544/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Хомич В.М. у м. Малині,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та просив зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити способи участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді систематичних побачень з дитиною за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням стану здоров`я, режиму дня та харчування дитини без присутності матері в періоди:
1) у 1, 2, 3, 4 неділю кожного місяця з 10 години до 19 години за місцем проживання батька; 
2) ІНФОРМАЦІЯ_5 щорічно з 10 години до 17 години за місцем проживання батька;
3) ІНФОРМАЦІЯ_4 щорічно з 16 години до 19 години за місцем проживання батька;
4) щорічно 27 липня з 10 години до 17 години за місцем проживання діда;
5) ІНФОРМАЦІЯ_6 щорічно з 10 години до 17 години за місцем проживання баби;
6) 01 січня, 07 січня та 08 березня щорічно за місцем проживання батька;
7) 20 листопада щорічно з 12 години до 17 години за місцем проживання батька;
8) щорічно в третю неділю червня з 10 години до 17 години за місцем проживання батька.
В обґрунтування позову вказав, що у період із 15.07.2016 по 18.02.2020 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , від якого мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 18.02.2020 року по справі № 283/245/20 шлюб між ними було розірвано та місце проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу визначено з матір`ю. В подальшому, рішенням № 23 виконавчого комітету Малинської міської ради від 12.08.2020 року йому було встановлено способи участі у вихованні дитини та графік побачень з дитиною. 
Зазначив, що ОСОБА_2 не виконує вказане рішення виконкому щодо участі батька у вихованні їх дитини та чинить перешкоди побаченням батька та доньки, що підтверджується зафіксованими викликами працівників поліції, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 
ОСОБА_1 зауважує, що визначений графік значно обмежує його права як батька на особисте спілкування з дитиною та її виховання, не дає повноцінної можливості виконувати свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини. Виходячи із наведеного, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2021 року позов задоволено частково.
Зобов`язано відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначено наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням стану здоров`я, режиму дня та харчування дитини:
- систематичні побачення з дитиною, без присутності матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першу та третю неділю кожного місяця з 10 години до 17 години (з можливістю відвідувати місце проживання позивача: АДРЕСА_1 );
- ІНФОРМАЦІЯ_5 щорічно, без присутності матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 години до 17 години (з можливістю відвідувати місце проживання позивача: АДРЕСА_1 );
- ІНФОРМАЦІЯ_4 щорічно, без присутності матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 години до 19 години (з можливістю відвідувати місце проживання позивача: АДРЕСА_1 );
- 01 січня, 07 січня та 08 березня щорічно, без присутності матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14 години до 17 години (з можливістю відвідувати місце проживання позивача: АДРЕСА_1 ).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 394 (триста дев`яносто чотири) гривні 67 копійок понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_2 -  ОСОБА_3  просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог, а судові витрати покласти на позивача. Зазначає, що рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 12.08.2020 чинне, позивач фактично погодився із графіком побачень із дитиною, що визначено цим рішенням. У вказаному рішенні зазначено, що такий графік побачень батька із дитиною встановлений за заявою матері, проте від позивача не надходило пропозицій щодо встановлення іншого графіку побачень. Вказує, що позивач ОСОБА_1 навідувався за адресою місця проживання дитини та безперешкодно проводив час. Наголошує на тому, що донька не бажає спілкуватися із батьком, бабою та дідом наодинці, оскільки має страх перед батьком, так як неодноразово була свідком насильницьких дій з його боку щодо матері ( ОСОБА_2 ). Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок психолога щодо психоемоційного стану дитини та не призначив у справі психологічну експертизу. Крім того наголошує на тому, що позивач ставиться до відповідача агресивно до теперішнього часу і дочка це бачить. Також вважає, що при вирішні питання судових витрат, останні мають бути поділені порівну.
Відзив на апеляційну скаргу стороною позивача подано поза межами строку, визначеного ухвалою апеляційного суду від 21.10.2021 про відкриття апеляційного провадження, а тому апеляційним судом не враховується (ст. 360 ЦПК України). 
В суді апеляційної інстанції особа, яка подала апеляційну скаргу - представник відповідача адвокат Новікова Н.І., відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі. Наголошували на тому, що відповідач погодився із графіком побачень з дитиною, встановленим рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 12 серпня 2020 року і відповідач не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Як на підставу для відмови в задоволенні позову сторона відповідача посилалась на висновок психологічного дослідження ОСОБА_6 , складеного спеціалістом-психологом.
Представник позивача адвокат Реус Д.С. та представник органу опіки та піклування виконкому Малинської міської ради Романенко С.Л. проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному в рішенні суду першої інстанції. 
Представник позивача, зокрема, вказав, що відповідач використала рішення органу опіки і піклування, яким було встановлено графік побачень позивача із донькою на свою користь та взагалі обмежила право позивача на участь у житті дитини, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до суду. Представник позивача наголосив, що між сторонами існує конфлікт, який негативно впливає на дитину, а тому позивач просив визначити побачення з дитиною без присутності матері. 
Представник третьої особи зазначила, що орган опіки та піклування погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на те, що дитині уже виповнилось повних п`ять років, вона відвідує дитячий садочок, незабаром піде до школи, що не свідчить про те, що дівчинка знаходиться тільки з мамою і прив`язана тільки до мами. Зазначила, що обставин негативного впливу батька на дитину не встановлено. Щодо психологічного дослідження ОСОБА_6 вказала, що відповідач, за потреби, мала можливість скористатись послугами психолога, який є у Центрі соціальних служб, однак туди не зверталась і про таку потребу не повідомляла. Також  у м. Малині є інші психологи, а тому не було підстав проводити психологічне дослідження дитини у м. Києві.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 (а.с. 21-23, 79). 
Згідно з судовим наказом Малинського районного суду Житомирської області від 04.03.2020 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.24).
Станом на 14.08.2020 заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується довідкою № 28236 від 14.08.2020 державного виконавця Малинського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.25).
Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами склалися конфліктні відносини щодо способу і порядку побачення з дитиною, про що свідчать 01.05.2020 звернення ОСОБА_2 до Малинського ВП (а.с.68-69 том 1), 22.07.2020 -до Уповноваженого Президента з прав дитини (а.с.75-76 том 1), 15.12.2020 - до Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Малинської міської (а.с.81 том 1). 
На підтвердження чинення перешкод у спілкуванні з дитиною матір`ю, ОСОБА_1 надав копії рапортів поліцейських та письмові пояснення від 18.07.2020, 26.12.2020, 16.01.2021 (а.с. 37-44).
Довідкою №821 від 11.08.2020 підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 , проте проживає разом із матір`ю у приватному дачному будинку №5 (права сторона) в Садівничому товаристві «Букач» (а.с.28, 29 том 1).
З акта обстеження житлових умов ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 , вбачається, що останній проживає в багатоквартирному будинку в 2-кімнатній квартирі. В квартирі є індивідуальне опалення, гаряча, холодна вода, каналізація, газова плита для приготування їжі, дитячі меблі. Житло, в якому мешкає ОСОБА_1 , придатне для проживання сім`ї з дитиною (а.с.30).
Відповідно до характеристики ОСОБА_1 за місцем свого проживання характеризується позитивно: громадський порядок не порушує, з сусідами підтримує добросусідські відносини, шкідливих звичок не має (а.с.31).
Довідками №464 від 24.03.2020 та № 86 від 13.08.2020 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працює в ПрАТ «Малинська паперова фабрика «Вайдманн», за період з лютого по липень 2020 року йому нараховано 129 237,06 грн зарплати, з яких вирахувано 21 189,04 грн в рахунок аліментів (а.с.34, 35).
Із характеристики з місця роботи стверджується, що ОСОБА_1 - сумлінний працівник, у колективі підтримує дружні відносини, користується повагою та авторитетом, як серед підлеглих, так і у всьому колективі (а.с.33). 
Судом першої також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що   ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем з надання послуг перукарнями та салонами краси, її річний обсяг доходу за 2020 рік становить 173360,00 грн (а.с.93-94).
З довідки №342 від 12.06.2020 встановлено, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 проживають за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.97).
Відповідно до характеристики ОСОБА_2 за місцем свого проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони, з сусідами не конфліктує, громадський порядок не порушує (а.с.98).
Розписками від 30.08.2020, 05.09.2020, 19.09.2020, 03.10.2020, 18.10.2020, 31.10.2020, 14.11.2020 підтверджуються побачення ОСОБА_1 з донькою (а.с.146-153).
З актів та висновків оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що вони мають всі умови для життя, складні життєві обставини відсутні (а.с.181-190).
Довідкою №4 від 13.05.2021 підтверджується, що дитина ОСОБА_11 виховується в ЗДО №5 (а.с.191).
Рішенням №23 від 12.08.2020 року встановлено графік побачень ОСОБА_1 з дитиною:
-раз на 2 тижні у вихідні дні, переважно у суботу, тривалість побачень - 2 години біля місця проживання дитини;
-у випадку побачень з дитиною за межами місця проживання дитини, тільки у присутності матері;
-у випадку побачень більш тривалого часу, не більше одного дня - раз на місяць;
-перед кожним побаченням з дитиною необхідно попереджати матір за 4 дні, і кожного разу батько має письмово підтверджувати: коли, о котрій годині він буде бачитися з дитиною, о котрій годині дитина буде вдома;
-з дитячого садочка, гуртків, мати забирає дитину особисто;
-у святкові дні дитина має залишатися вдома та проводити час з рідними, з якими вона проживає (а.с.36).
Графіком змінності працівників на 2021 рік ПрАТ «Малинська паперова фабрика «Вайдманн» підтверджується змінний графік роботи ОСОБА_1 (а.с.115-118).
Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради від 28.04.2021 запропоновано порядок вирішення спору шляхом визначення такого порядку участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 : 
-раз на 2 тижні у вихідні дні, переважно у суботу, тривалість побачень - 2 години біля місця проживання дитини;
-у випадку побачень з дитиною за межами місця проживання дитини, тільки у присутності матері;
-у випадку побачень більш тривалого часу, не більше одного дня - раз на місяць;
перед кожним побаченням з дитиною необхідно попереджати матір за 4 дні, і кожного разу батько має письмово підтверджувати: коли, о котрій годині він буде бачитися з дитиною, о котрій годині дитина буде вдома;
-з дитячого садочка, гуртків, мати забирає дитину особисто;
-у святкові дні дитина має залишатися вдома та проводити час з рідними, з якими вона проживає (а.с.135).
Висновком психологічного обстеження ОСОБА_6 від 26.04.2021 стверджується, що дитина активна, комунікабельна, швидко пішла на контакт, її розвиток відповідає віковій нормі; психоемоційний стан дитини спокійний та врівноважений, але присутня надмірна настороженість; у дитини сформовані довірливі, близькі стосунки з матір`ю, а по відношенню до батька у дівчинки діагностовано уникаюче ставлення. Залучення дитини до конфліктної ситуації між батьками має травмуючий характер для дівчинки та є причиною внутрішньої тривоги, це негативно впливає на розвиток особистості дитини, викликає стресову реакцію. Психолог рекомендує виключити ситуації, в яких дитина може бути свідком сварок між дорослими, а довірливі відносини між батьком та дівчинкою необхідно налагоджувати поступово. Рекомендовано проводити зустрічі батька з дитиною в безпечній та спокійній обстановці, з наперед визначеними періодичністю та тривалістю побачень, в присутності особи, яка є безпечною для дитини (мати, дід, тітка, бабуся чи інша особа, якій дитина довіряє) (а.с. 140-144).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, в найкращих інтересах дитини, дійшов  висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: встановленню побачень батька з донькою у визначені судом дні та години,  без присутності матері, з можливістю відвідування місця проживання батька.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми національного законодавства та практику ЄСПЛ.
Так, згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд першої інстанції врахував, що орган опіки та піклування висловлював свою позицію щодо дотримання прав та забезпечення інтересів дитини під час розгляду цієї справи. 
З приводу розв`язання спірних правовідносин виконавчим комітетом Малинської міської ради надано Висновок органу опіки та піклування від 28.04.2021 та запропоновано порядок вирішення спору шляхом визначення такого порядку участі ОСОБА_1 , який проживає окремо, у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 . 
Органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини.
Водночас, відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно вважав, що висновок ССД ВК Малинської міської ради є недостатньо обґрунтованим та таким, що не сприятиме вирішенню спору.
Колегія суддів повністю погоджується з мотивами суду першої інстанції , що графік побачень (дні та часи побачень) не визначений чітко та однозначно, що, за встановлених судом напружених взаємовідносин між батьками дитини, дає привід для маніпуляцій кожній із сторін, що в будь-якому разі не сприятиме найкращим інтересам дитини. Тривалість часу для побачень, визначений у даному рішенні, є недостатнім, щоб забезпечити можливість реалізувати батьку з дитиною право на взаємне спілкування в достатній мірі.
Крім того, покладення на позивача зобов`язання письмово попереджати відповідача про намір бачитись з дочкою за 4 дні до планового побачення, є недоцільним у ситуації, що склалась між сторонами, оскільки реалізація батьком свого права на побачення з дитиною та обов`язку на її виховання, фактично була поставлена в залежність від бажання відповідачки на отримання письмових повідомлень від позивача про планове побачення, що не сприяє вирішенню спору та забезпеченню найкращих інтересів дитини.
Разом з тим у висновку органу опіки та піклування зазначено, що  жодних обставин, які б давали підстави вважати, що участь батька у вихованні ОСОБА_6 , негативно на неї вплине, не встановлено.
В суді апеляційної інстанції представник органу опіки та піклування повністю погодилась з висновками суду першої інстанції, посилаючись на те, що дитина стала старшою і соціально адаптивною, враховуючи позитивні характеристики обох батьків та відсутність доказів негативного впливу батька на виховання дитини. 
Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем у справі не надано суду першої та апеляційної інстанцій доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише у присутності матері, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні, що свідчить про можливість участі батька у вихованні дитини лише у присутності матері, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) зазначено, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері».
Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком та дочкою, суд першої інстанції, врахувавши інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову та визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із дочкою без присутності інших осіб.
Визначаючи порядок побачень батька з дитиною, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність встановлення графіка побачень ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_4 без присутності матері з можливістю відвідувати місце проживання батька з урахуванням стану здоров`я, режиму дня та харчування.
При визначенні графіку побачень дитини і батька, суд першої інстанції виходив з усталеного розпорядку життя сторін та дитини. 
Під час періодичного перебування з позивачем за місцем його проживання, донька матиме можливість спілкуватися з батьком у сімейній атмосфері, коли батько знаходиться поруч, що буде сприяти нормальному психоемоційному розвитку дитини, звиканню до батька, а також можливістю спілкування з родичами по лінії батька. 
Судом враховано позмінний графік роботи позивача, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
А тому за таких фактичних обставин, коли між батьками існують постійні конфлікти щодо участі у вихованні дитини батьком, побачення дитини з батьком без присутності матері є доцільним та обґрунтованим, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, заподіювати негативного впливу на неї.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що мати (відповідач), усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, має можливість морально підготувати дитину до зустрічей з батьком, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька з донькою.
Враховуючи обставини справи та вказані норми права, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з наявністю конфлікту між батьками, неможливістю батьків самостійно дійти згоди у вихованні дитини, а також наявністю об`єктивних перешкод у позивача у спілкуванні з дитиною, буде доцільним проводити побачення дочки з батьком у порядку, запропонованому судом першої інстанції - за відсутності матері.
Надаючи оцінку психоемоційному стану дитини та ставленні її до батька, суд першої інстанції дослідив висновок психологічного обстеження ОСОБА_6 від 26.04.2021, який надано стороною відповідачки, та надав йому грунтовну правову оцінку, дійшовши висновку, що даним висновком не встановлено, що участь батька дитини у її вихованні не матиме негативний вплив на дитину та її розвиток.
До того ж матеріали справи не містять будь-яких доказів неналежного поводження батька із дитиною, як зазначає ОСОБА_2 , а судом першої інстанції надано мотивовану оцінку поданим доказам про стан здоров`я дитини та встановлено відсутність доказів негативного впливу батька на дитину.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що домашнє насильство у будь-якому його прояві є правопорушенням, за яке передбачена адміністративна та кримінальна відповідальність. Однак, відповідачем не надано жодного належного доказу про те, що позивач був притягнутий до відповідальності за вчинення насильства відносно неї, тобто, набув статусу кривдника, а вона (відповідач) чи дитина - статусу потерпілої особи.
А тому чергове посилання в апеляційній скарзі на наявність заборонного припису відносно ОСОБА_1 від 21.05.2020 за умови підтвердження матеріалами справи його скасування судами, є безпідставними (а.с.123-131).
Судом першої інстанції враховано, що дитина має малолітній вік, в той же час, вже демонструє самостійність та формує вміння заявляти про свої переживання та потреби (висновок психологічного дослідження - а.с. 143), понад рік не проживає поруч з батьком та його рідними (дідусем та бабусею по батьку), з народження і донині має постійний зв`язок з матір`ю.
Дитина знає свого батька, бабу і діда, ідентифікує їх та висловлює своє ставлення до них. З огляду на конфліктні відносини між батьками, які дитина вже розуміє, та окреме проживання дитини від батька, колегія суддів вважає, що батьку необхідно проводити з дитиною достатньо часу для налагодження стосунків. Тож в даному випадку судом першої інстанції застосовано розумний баланс між реалізацією батьком своїх прав та інтересами дитини.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не застосовано в повній мірі висновки практичного психолога ОСОБА_12 , яка є незалежним психологом, не заслуговують на увагу. 
Як в суді першої так і апеляційної інстанції представник органу опіки та піклування зазначала, що відповідач, за потреби, мала можливість скористатись послугами психолога, який є у Центрі соціальних служб, однак туди не зверталась і про таку потребу не повідомляла.  Проте бесіда дитини із психологом за ініціативи матері (без погодження з батьком) відбулася у м. Києві. 
Посилання представників відповідача на те, що психологічне обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведене у м. Києві з тим, щоб дослідження було проведено незалежним експертом, не заслуговують на увагу, оскільки Малин є містом, де проживають обоє батьків, а не тільки батько дитини, і таке дослідження могло б бути проведено психологом за ініціативою як обох батьків так і органу опіки та піклування.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у разі сумніву в обгрунтованості висновку психологічного обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції з власної ініціативи мав змогу призначити психологічну експертизу, не можуть бути враховані, оскільки відповідно до положень ст.103, 105 ЦПК України підстав для призначення такої експертизи у даній справі не було.
У разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком   ОСОБА_2 не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дочки.
Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також  інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та режим її розпорядку дня, суд першої інстанції зробив правильний висновок про встановлення порядку спілкування батька із дочкою, виходячи передусім з якнайкращих інтересів дитини.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, адже такий  спосіб участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального  права,  яке  призвело  або  могло  призвести  до  неправильного вирішення справи, а стосуються необхідності переоцінки доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини, оскільки, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої             статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, цивільне процесуальне законодавство виходить із того, що судові витрати розподіляються між сторонами у разі часткового задоволення позову.
Відповідно до п. 36 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
Згідно з додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги № 208 від 30.03.2021, розмір винагороди адвоката за надані послуги (консультації, ознайомлення з документами та їх правовий аналіз, складання та направлення процесуальних документів, представництво інтересів в суді) складає 3000 грн, оплата яких відповідачем підтверджена копіями квитанцій від 08.04.2021 та 27.04.2021 (а.с.160-161).
Оцінивши надані відповідачем докази підтвердження розміру понесених ним судових витрат, врахувавши часткове задоволення позовних вимог, складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, проте помилився із визначенням пропорційності задоволених вимог.
Даний спір є спором немайнового характеру, а відтак згідно зазначених вище положень закону, судові витрати між сторонами діляться порівну.
Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 908 грн, а тому із ОСОБА_2 на його користь слід стягнути 454 грн(а.с. 1 т. 1).
ОСОБА_2 понесла витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн, а тому із позивача на її користь підлягає стягненню 1500 грн.
Частиною 10 ст. 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи, що судові витрати підлягають стягненню з обох сторін, при цьому з позивача в більшому розмірі, суд вважає за необхідне провести взаємне зарахування витрат сторін, зобов`язавши позивача сплатити на користь відповідача судові витрати у розмірі 1046 грн.
Виходячи із наведеного, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
В решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2021 року залишити без змін.
Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2021 року в частині розподілу судових витрат змінити, збільшивши розмір судових витрат, що підлягають стягненню із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із 394, 67 грн до 1046 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 15.11.2021.
                   
Головуючий Судді