СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року                                              м. Харків                        Справа № 922/3233/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя  Мартюхіна Н.О.
за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І., 
за участю представників:
від позивача – не з`явився; 
від відповідача – ОСЬМАК Ольга – на підставі довіреності від 01.08.2021р.;
від третьої особи - не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради, м.Харків, (вх.№3322 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2021р. у справі №922/3233/21 (суддя Чистякова І.О., ухвалене в м.Харків об 11:29год., дата складення повного тексту – 08.10.2021р.) 
за позовом: Харківської міської ради, м.Харків, 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОК-КАПІТАЛ", м.Харків, 
про стягнення 224070,08грн., 

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОК-КАПІТАЛ" про стягнення з відповідача до бюджету розвитку Харківської міської територіальної громади збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 224070,08грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що внаслідок ухилення відповідача від свого обов`язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова та перерахування коштів величини пайової участі до прийняття об`єкту в експлуатацію територіальна громада міста Харкова, в особі Харківської міської ради, не отримала кошти пайової участі, розмір яких підтверджується доданим до позову розрахунком Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.
Нормативно позовні вимоги позивач обґрунтовував положеннями Розділу ІІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ, статями 174, 224, 225 Господарського кодексу України та статтями 16, 22 Цивільного кодексу України. 
Рішенням господарського суду Харківської області від 06.10.2021р. у справі №922/3233/21 відмовлено в задоволенні позову повністю.
Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що 01.01.2020р. набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ, яким скасовано положення статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою було встановлено обов`язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом укладення відповідного договору про пайову участь.
Пунктом 2 Розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" також було встановлено, що лише договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
Тобто, з 01.01.2020р. у замовників відсутній обов`язок перераховувати до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, як і відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. 
За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач у 2020 році взагалі не мав обов`язку та правових підстав бути залученим до сплати пайової участі у розвитку інфраструктури м.Харкова у відповідності до статті 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, оскільки реконструкція об`єкта нерухомого майна (нежитлових (торгових) приміщень) будівництва відбувалась саме протягом 2020 року, у зв`язку із чим, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення 224070,00грн., оскільки такі вимоги є похідними від неіснуючого обов`язку відповідача щодо визначення розміру пайової участі та укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова.
Харківська міська рада з рішенням місцевого господарського суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2021р. у справі №922/3233/21 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим позивачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Зокрема, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не мав обов`язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова, оскільки не підпадає під дію статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка втратила чинність з 01.01.2020р. на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ та відповідно не був зобов`язаний сплачувати внесок на розвиток інфраструктури м.Харкова згідно вказаного закону.
На думку апелянта, на час дії положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ щодо пайової участі у розумінні приписів статті 4 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок певного кола суб`єктів - замовників будівництва - звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування з заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та відповідно до розрахунку і сплатити кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Об`єкт нерухомого майна (нежитлові (торгові) приміщення) 1-го поверху № 11, 11а, 15, 15а, 16, 16б, 19, 19а, 20, 22, 22а,22б,22 в літ. "А-5" по просп. Науки, 9 в м. Харкові було введено відповідачем в експлуатацію, але пайовий внесок на розвиток інфраструктури міста Харкова не сплачено, що призвело до неотримання міським бюджетом коштів.
Отже, бездіяльність відповідача, як забудовника полягає в ухиленні від виконання прямих норм законодавчих актів з пайової участі, які діяли на час введення об`єкта в експлуатацію, порушує права та інтереси територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради, на отримання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Харкова.
За наведених обставин, на думку апелянта, наявні всі правові підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2021р. у справі №922/3233/21; встановлено сторонам у справі строк до 17.11.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; встановлено учасникам справи строк до 17.11.2021р. для подання заяв, клопотань тощо та призначено справу до розгляду на 24.11.2021р. 
15.11.2021р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№13227), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Харківської міської ради, рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2021р. у справі №922/3233/21 залишити без змін.
24.11.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні (вх.№13612). 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2021р. відкладено розгляд справи на 07.12.2021р.
07.12.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду письмові пояснення з правовою позицією щодо застосування норм матеріального права в межах апеляційного провадження у даній справі з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. у справі №904/2258/20 (вх.№14193).
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду, яке відбулось 07.12.2021р. було оголошено протокольну перерву до 16.12.2021р. об 11:45год.
16.12.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці його представника (вх.№14697).
16.12.2021р. третьою особою - Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці його представника (вх.№14696).

Після оголошеної перерви, судове засідання було продовжено 16.12.2021р. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 26.05.2021р. у справі №922/287/21 залишити без змін.

Розглянувши клопотання апелянта та третьої особи про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Згідно матеріалів справи, апелянт та третя особа були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги.
Наведені позивачем та третьою особою причини неявки в судове засідання їх представників судова колегія не визнає поважними з огляду на те, що апелянт та третя особа не позбавлені права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні інших своїх представників.
Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 73-74 Господарського процесуального кодексу України), проте, боржником суду таких доказів не надано.
Отже, за наведених обставин, судова колегія не вбачає правових підстав для задоволення відповідних клопотань про відкладення розгляду справи.
Враховуючи, що матеріали справи містять докази повідомлення апелянта та третьої особи про дату, час та місце судового засідання, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 01.06.2020р. № ХК 141201531384, зареєстрованої відповідним органом архітектурно - будівельного контролю, ТОВ "СТОК-КАПІТАЛ" є замовником реконструкції нежитлових (торгових) приміщень 1-го поверху № 11, 11а, 5, 15а, 16, 16б, 19, 19а, 20, 22, 22а, 22б, 22 в літ. "А-5" по просп. Науки, 9 в м. Харкові, відомості про що розміщені на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України в розділі "реєстр дозвільних документів" на час подання позову до суду (т.1 а.с.18-20). 
Загальна площа об`єкта прийнятого в експлуатацію єдиним дозвільним документом складає 258,30 кв.м.
Початок проведення будівельних робіт (03.03.2020р.) з реконструкції даного нежитлового приміщення та введення об`єкта в експлуатацію (червень 2020 року) здійснювалось відповідачем - ТОВ "СТОК-КАПІТАЛ", як замовником, відповідно до норм та в порядку передбаченому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011р. №3038-VІ, в редакції чинній на період дії правовідносин з регулювання належного прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будівельних робот з реконструкції.
Листами від 22.09.2020р. №1073/0/124-20 та від 19.11.2020р. №1262/0/124-20 Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради було направлено на адресу відповідача повідомлення про необхідність виконання вимог законодавчих актів з пайової участі та запропоновано розглянути питання щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова разом із розрахунком величини пайової участі при реконструкції об`єкта містобудування введеного відповідачем в експлуатацію без виконання законодавчого обов`язку з пайової участі (т.1 а.с.22-23, 25-26).
Проте, у відповідь на вказані листи, 05.10.2020р. відповідачем - ТОВ "СТОК-КАПІТАЛ" було повідомлено Департамент економіки та комунального майна міської ради про відсутність наміру щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова (т.1 а.с.30-31).

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач зазначав, що вказаними діями забудовника було порушено права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Харкова. 
Відповідач, незважаючи на наявність у нього встановленого законом обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, ухилився від встановленого обов`язку з пайової участі, та не перерахував у відповідному розмірі кошти пайового внеску на створення та розвиток інфраструктури міста Харкова.
У зв`язку із вказаними обставинами, на думку позивача, територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради було завдано збитки внаслідок ухилення відповідача від свого обов`язку щодо перерахування коштів величини пайової участі до прийняття об`єкту в експлуатацію, що і стало підставою для звернення 12.08.2021р. Харківської міської ради до господарського суду Харківської області з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОК-КАПІТАЛ" про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 224070,08грн. (т.1 а.с.1-39).
Рішенням господарського суду Харківської області від 06.10.2021р. у даній справі відмовлено в задоволенні позову повністю, з підстав викладених вище (т.1 а.с.173-181).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) щодо пайової участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова, під час проведення відповідачем реконструкції нежитлових (торгових) приміщень 1-го поверху № 11, 11а, 15, 15а, 16, 16б, 19, 19а, 20, 22, 22а, 22б, 22 в літ. "А-5" по просп. Науки, 9 в м. Харкові, протягом 2020 року.
Вказаний об`єкт реконструкції під літ. “А-5” загальною площею 258,30 кв.м. було введено до експлуатації на підставі відповідної декларації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 01.06.2020р. № ХК 141201531384.

Відповідно до статті 4 Закону України “Про архітектурну діяльність”, для створення об`єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає, зокрема, підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством; будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об`єкта архітектури.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності, які повинні бути забезпечені при здійснені такої діяльності, визначені Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”.
На час прийняття об`єкту реконструкції в експлуатацію (2020рік), а саме з 01.01.2020р. набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-ІХ, якими скасовано статтю 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою було встановлено обов`язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом укладення відповідного договору про пайову участь.
Пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" встановлено порядок залучення замовників будівництва у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту на 2020 рік.
Так, відповідно до підпункту 3 пункту 2 Розділу ІІ “Прикінцевих та перехідних положень” замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, що підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.
Цією ж нормою було визначено, що лише договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
Тобто, з 01.01.2020р. у замовників відсутній обов`язок перераховувати до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, як і відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та продовжують свою дію до моменту їх виконання лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року.
З наведеного випливає, що відповідач у 2020 році взагалі не мав обов`язку та правових підстав бути залученим до сплати пайової участі у розвитку інфраструктури м.Харкова у відповідності до статті 40 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, оскільки реконструкція вказаного об`єкта будівництва відбувалась саме протягом 2020року.

Окрім викладеного, судова колегія зауважує, що посилання апелянта на положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ, як на підставу для укладення відповідачем договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту є безпідставними та такими, що ґрунтуються на довільному тлумаченні норм законодавства, оскільки розділом ІІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визначено порядок сплати пайового внеску замовниками будівництва саме за договорами про пайову участь укладеними до 01 січня 2020року.

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 10 Закону України “Про архітектурну діяльність”, для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, які визначені статтею 6 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014р. № 294 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України
від 13.03.2020р. №219), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду в частині надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015р. за №671 “Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю” затверджено Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю (надалі - Примірне положення).
Відповідно до пункту 1 Примірного положення, орган державного архітектурно- будівельного контролю утворюється як структурний підрозділ Київської та Севастопольської міськдержадміністрації та як виконавчий орган сільської, селищної, міської ради (далі - орган держархбудконтролю).
Відповідно до пункту 1.2. рішення 42 сесії 6 скликання Харківської міської ради “Про внесення змін до структури виконавчих органів Харківської міської ради 6 скликання” від 23.09.2015р. № 1981/15, створено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.
Рішенням 1 сесії 7 скликання Харківської міської ради “Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання” від 23.09.2015р. №1981/15 затверджено Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (надалі - Інспекція ДАБК ХМР), метою та основним завданням якої є забезпечення додержання на території міста Харкова містобудівного законодавства України та запобігання його порушенням, та здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій (пункти 2.1. та 2.2. Положення).
Відповідно до частин 1, 4 та 6 статті 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.
Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”).
Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Постановою Кабінету Міністрів України “Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів” від 13.04.2011р. № 461 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2015р. № 750) затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (надалі - Порядок), який визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (пункт 1 Порядку).
Відповідно до пункту 3 Порядку, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).
Пунктом 11 Порядку визначено, що датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.
Зі змісту Декларації від 01.06.2020р. зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за № ХК 141201531384 про готовність до експлуатації об`єкта вбачається, що ТОВ "Сток Капітал" провело реконструкцію нежитлових (торгових) приміщень 1-го поверху № 11, 11а, 15,15а, 16, 16б, 19, 19а, 20, 22, 22а, 22б в літ. А- 5 по просп. Науки, 9 у місті Харкові, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Додатком 3 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 750 від 08.09.2015р. із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ №880 від 21.10.2015р., № 409 від 07.06.2017р., № 327 від 25.04.2018р., № 367 від 27.03.2019р.) затверджено відповідний бланк Декларації про готовність об`єкту до експлуатації незначними наслідками (СС1).
В пункті 22 бланку Декларації наявний блок щодо зазначення суми коштів пайової участі, підстави та реквізити договору про пайову учать та відомості про звільнення особи від такої участі.
Матеріалами справи підтверджується, що в пункті 22 Декларації від 01.06.2020р. зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за № ХК 141201531384, про готовність до експлуатації об`єкта, вказано наступне:
"У зв`язку із реконструкцією приміщень, без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок відсутності намірів забудови земельної ділянки зазначати інформацію щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не потрібно згідно із п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ".
Тобто, декларація, зареєстрована Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, містить вказівку про відсутність обов`язку відповідача щодо укладення договору про пайову участь у розвитку з посиланням на положення пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ.

Статтею 41 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Отже, зареєструвавши 01.06.2020р. за № ХК 141201531384, декларацію про готовність до експлуатації нежитлової будівлі (торгівельних приміщень) без зауважень, орган ДАБІ який діяв у складі Департаменту територіального контролю Харківської міської ради - позивача у даній справі, діяв як суб`єкт владних повноважень та в силу покладених на нього законом обов`язків перевірив як сам об`єкт нерухомого майна, який вводився в експлуатацію, так і підстави такого введення, а також відомості зазначені в самій декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Таким чином, зареєструвавши подану відповідачем декларацію, Інспекція ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради не знайшла порушень - в тому числі і статті 40 ЗУ “Про регулювання містобудівної діяльності” щодо укладення договору про пайову участь (яка на момент виникнення спірних правовідносин втратила чинність).
Крім того, Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради було підтверджено відсутність обов`язку відповідача брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури, з огляду на положення пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ. 

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.
Статтею 224 Господарського кодексу України, яка кореспондується із статтею 623 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
При цьому наслідки у виді упущеної вигоди повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із неправомірною поведінкою відповідача.
Частиною 2 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, збитками та вини.
Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми коштів у розмірі 224070,00грн. позивач обґрунтовував спричиненням йому збитків, а саме наявністю упущеної вигоди, внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка полягала в ігноруванні відповідачем повідомлення Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про необхідність визначення розміру пайової участі та укладенні договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова та відмові від пропозиції про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова у відповідності до пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ.
Проте, як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідач не мав обов`язку, щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова, оскільки реконструкція об`єкту нерухомого майна (торгових приміщень) була розпочата та завершена у 2020 році, отже до спірних правовідносин не підлягають застосуванню прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019р. № 132-ІХ, які регулюють порядок сплати пайового внеску замовниками будівництва саме за договорами про пайову участь укладеними до 01 січня 2020року.
З наведеного випливає, що протиправної поведінки відповідачем допущено не було, а відтак відсутній і склад цивільного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 224070,00грн. упущеної вигоди, оскільки така вимога є похідною від неіснуючого обов`язку відповідача щодо визначення розміру пайової участі та укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова.

Щодо посилань апелянта на судову практику, а саме на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. у справі №904/2258/20, в якій як стверджує останній, предмет, підстави та обставини позову є ідентичними даній справі, колегія суддів зазначає наступне.
Так, частина 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України  вказує на те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Разом із тим суддівський розсуд - необхідна складова незалежності суду. Знаходячись поза межами прецедентної судової системи, суд проявляє свій розсуд у тому, що вирішує спір, ґрунтуючись виключно на статутному праві, самостійно даючи йому тлумачення, виходячи зі змісту, значення конкретного закону, галузі права і законодавства в цілому у рамках індивідуальних особливостей обставин конкретної справи, що розглядається.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що по-перше, в силу приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України суди враховують висновки, викладені у постановах Верховного Суду, який є судом касаційної інстанції. По-друге, при посиланні на правові висновки мають враховуватися індивідуальні особливості обставин даної справи та конкретних доказів з урахуванням принципу правової визначеності та верховенства права.
Зі змісту вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. у справі №904/2258/20 вбачається, що підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до місцевого господарського суду стало не дослідження судами тих обставин, що спірний об`єкт будівництва є об`єктом транспортної інфраструктури відповідача, у зв`язку із чим відповідач має бути звільнений від пайового внеску за здійснення вказаного будівництва (зокрема, на підставі абзацу дев`ятого підпункту 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні").
Отже, за наведених обставин, судова колегія вважає, що судове рішення, на яке посилається апелянт, прийнято за наслідком розгляду спору судом першої інстанції з підстав не аналогічних даному, при наявності різних фактичних обставин, та обґрунтування їх іншими доказами, у зв`язку з чим підстави для врахування позиції, наведеній у вказаній апелянтом справі - відсутні.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. 
З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2021р. у справі №922/3233/21 без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись статтями 254, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статті 276, статті 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2021р. у справі №922/3233/21 залишити без змін.
Повний текст постанови складено  17 грудня 2021р. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна