Дата документу 30.09.2021 Справа № 317/3643/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №317/3643/20        Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/2985/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» вересня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Маловічко С.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 травня 2021 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, 

ВСТАНОВИВ:

В грудня 2020 року Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, з 05 квітня 2019 року отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в період з 01 березня 2019 року по 31 серпня 2019 року включно.
06 вересня 2019 року відповідач повторно звернулась до Управління із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Після розгляду заяви та доданих до неї документів рішенням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 12 вересня 2019 року відповідачу було призначено вищевказану допомогу з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року включно.
В період з 01 березня 2019 року по 29 лютого 2020 року відповідач отримала 48858,89 грн. В період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року - 13023,45 грн. Всього 61 882,34 грн.
Одночасно із заявами про призначення допомоги відповідач подавала до Управління власноручно підписані Декларації про доходи та майновий стан, у яких в пункті 3 розділу І «Члени сім`ї або зареєстровані у житловому приміщенні/будинку особи, члени сім`ї, що проживають окремо» зазначено її цивільного чоловіка ОСОБА_3 .
В розділі IV Декларацій «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо» відповідач вказала про наявність одного автомобіля - BMW-520, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1997.
Згідно наданої на запит Управління інформації Регіонального сервісного центру МВС України у Запорізькій області від 29 січня 2020 ОСОБА_3 , має на праві власності два транспортних засоби: автомобіль легковий MAZDA 626 2.0, державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, дата реєстрації 14 лютого 2015 року, та автомобіль вантажний ЗАЗ 110557-70, державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2005, дата реєстрації 12 грудня 2013 року, що порушує вимоги пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
На підставі здійсненого Управлінням перерахунку, видано Розпорядження від 21 травня 2020 року, яким встановлено розмір надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідача в період з 01 вересня 2019 року по 31 травня 2020 року, який складає 38097,42 грн. та прийнято рішення про припинення виплат.
Розпорядженням від 19 листопада 2020 року встановлено розмір надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відповідача в період з 01 березня 2019 року по 31 травня 2020 року - 61882,34 грн.
Стягненню з відповідача підлягають надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї в період з 01 березня 2019 року по 29 лютого 2020 року у загальній сумі 48858,89 грн., які були отримані відповідачем до початку карантину.
Листом Управління від 22 травня 2020 року № 05-14/1512 відповідач повідомлена про наявність переплати державної соціальної допомоги та про необхідність повернення до бюджету надміру виплачених коштів впродовж місяця.
На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в період з 01 березня 2019 року по 29 лютого 2020 року у сумі 48858,89 грн. та судовий збір 2102 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 26 травня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в період з 01 березня 2019 року по 29 лютого 2020 року у сумі 48858,89 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області сплачений судовий збір у сумі 2 102, грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилалась на те, що її вина не доведена, станом на 05 березня 2019 року ОСОБА_3 не володів автомобілем MAZDA 626 2.0, державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, автомобіль вантажний ЗАЗ 110557-70, державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2005, ОСОБА_3 25 червня 2015 року передав в постійне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі довіреності, ОСОБА_4 не зміг переоформити право власності на вказаний автомобіль на себе, оскільки в кінці 2015 року потрапив на ньому у ДТП, в якій загинув, автомобіль зазнав значних пошкоджень та відновленню не підлягає, на час подання декларацій вона не володіла інформацією, що ОСОБА_3 з 2015 року належав автомобіль вантажний ЗАЗ, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що сім`я відповідача володіє на праві власності трьома транспортними засобами, докази знищення автомобіля відсутні, відповідачем не доведено відсутність вини.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 263 ЦПК України і оцінив всі надані сторонами докази на ґрунті всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього їх дослідження, а також оцінив належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відобразив в рішенні результати оцінки доказів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходів з того, що в порушення п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям сім`я відповідача мала у власності два транспортних засоби, що є підставою для не призначення допомоги.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17 (касаційне провадження № 61-33727сво18).

Частиною першою статті 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що допомога не призначається у випадках, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Відповідно до частини четвертої статті 7 вказаного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року (далі - Порядок № 250).

За приписами пункту 10 Порядку № 250 соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з пунктом 28 Порядку № 250 якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що 05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с.19-20).

Із заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг № 67 від 05 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 просила надати їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та зазначила що: підтверджує відсутність змін у складі сім`ї та в характеристиці житла; дає згоду на збір інформації про сім`ю, доходи, власність та майно, що необхідна для отримання всіх видів соціальної допомоги, зазначених нею у заяві; усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсацій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України; їй повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути або могли вплинути на отримання нею соціальної допомоги, компенсації та пільг, вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення; її попереджено про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї (а.с. 19-20).

Рішенням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 було призначено допомогу на період з 01 березня 2019 року по 31 серпня 2019 включно.

06 вересня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Управління із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с.27-28).

Рішенням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 02 вересня 2019 року відповідачу було призначено вищевказану допомогу на період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 включно (а.с. 34).

Розпорядженням від 06 квітня 2020 року ОСОБА_1 продовжено строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям до 01 червня 2020, на період дії карантину, введеного у зв`язку з виникненням і поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 (а.с.39).

При зверненні із заявами про призначення допомоги ОСОБА_1 надавала Декларації про доходи та майновий стан від 05 березня 2019 року та від 06 вересня 2019 року, відповідно до п. 3 розділу І «Члени сім`ї або зареєстровані у житловому приміщенні/будинку особи, члени сім`ї, що проживають окремо» яких зазначено її цивільного чоловіка ОСОБА_3 

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 27 грудня 2017 року (а.с.16).

В період з 01 березня 2019 року по 29 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримала допомогу в розмірі 48 858,89 грн., в період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року – в розмірі 13 023,45 грн. (а.с.45).

В розділі IV Декларацій «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо» відповідач вказала про наявність одного автомобіля - BMW-520, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1997 (а.с.21-22, 29-30). 

Згідно інформації Регіонального сервісного центру МВС України у Запорізькій області від 29 січня 2020 року ОСОБА_1 має на праві власності транспортний засіб автомобіль легковий BMW-520, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1997, дата реєстрації 22 листопада 2017 року; ОСОБА_3 має на праві власності два транспортних засоби: автомобіль легковий MAZDA 626 2.0, державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2002, дата реєстрації 14 лютого 2015 року, та автомобіль вантажний ЗАЗ 110557-70, державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2005, дата реєстрації 12 грудня 2013 року (а.с.35,36-37).

Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області від 17 травня 2021 року транспортний засіб Mazda 626, державний номер НОМЕР_2 , був зареєстрований за ОСОБА_3 з 14 травня 2015 року по 09 лютого 2018 року, 09 лютого 2018 року транспортний засіб був перереєстрований на іншого власника (а.с.85).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність належності сім`ї ОСОБА_1 автомобіля Mazda 626, державний номер НОМЕР_2 , станом на 05 березня 2019 року, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення вказані доводи ОСОБА_1 були враховані.

Проте доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності у власності сім`ї автомобіля вантажного ЗАЗ 110557-70, державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2005, є неприйнятними з огляду на таке.

Згідно з довіреністю від 25 червня 2015 року на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченою приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М., реєстровий номер 3522,  ОСОБА_7  надав вказаним особам право на користування, експлуатацію та продаж автомобіля ЗАЗ 110557-70, державний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до відповіді Управління патрульної поліції в Запорізькій області від 19 квітня 2021 року №65-оз/41/32/03-2021 згідно даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України наявна інформація про ДТП за участю автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 . Більш детальна інформація про місце та обставини події відсутні (а.с.102).

Матеріали справи не містять доказів перереєстрації вказаного транспортного засобу на іншу особу або зняття з обліку у зв`язку зі знищенням.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сім`я ОСОБА_1 під час отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям мала у власності два транспортних засоби, що у відповідності до пункту 10 Порядку №250 свідчить про відсутність підстав для призначення та виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги. 

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що позивачем не було доведено та не встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні наявність будь-якого умислу ОСОБА_1 щодо не зазначення автомобіля вантажного ЗАЗ 110557-70, державний номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2005, у деклараціях про доходи та майновий стан, то вони не заслуговують на увагу. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при написанні заяв про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям була ознайомлена з умовами надання допомоги та зобов`язалась повідомляти управління про будь-які зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Таким чином, надання відповідачем недостовірних відомостей в декларації призвели до надмірної виплати бюджетних коштів за призначеною допомогою, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача надміру виплачених коштів.

Приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм права. 

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). 

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 30 вересня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       С.В. Маловічко