Ухвала 
 
30 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 643/7765/18
 
провадження № 61-16358ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином.
 
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочину               у розмірі 23 949 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок злочину                           у розмірі 270 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року             в оскаржуваній частині змінено, скасовано його в частині стягнення матеріальної шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення, яким                                 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином відмовлено.
Розмір стягнутої солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої внаслідок злочину зменшено з 270 000 грн до 30 000 грн.
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 ,               ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в дохід держави судового збору у розмірі                   2 939,49 грн у рівних частках по 979,83 грн з кожного скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 ,                       ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі                     704,80 грн, по 234,93 грн з кожного.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та апеляційним судом не переглядалося.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова                                    від 22 вересня 2021 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 300 грну рівних частках по 100 грн з кожного.
 
У жовтні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                      від 22 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня                               2021 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову скасувати та залишити в силі рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення заявник вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме, судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною першою статті 411 ЦПК України, оскільки судове рішення не підписано будь-яким із суддів та суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме те, що судом не досліджено зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Отже, посилаючись на вказану вище підставу касаційного оскарження, заявниками не виконано умови пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що не дає підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,                         за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року.
 
Витребувати з Московського районного суду м. Харкова цивільну справу                    № 643/7765/18.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 30 грудня 2021 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк