Справа № 754/13995/21                                                Головуючий в суді І інстанції - Бабайлова Л.М.
 Провадження № 33/824/4734/2021                                                         Головуючий - Олійник В.І. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е  Н Е М     У К  Р А Ї Н И
08 листопада 2021  року                                                                           м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Коковіна Дмитра Ігоровича - захисника ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн. 
Згідно з постановою суду, 05.08.2021 року о 10 год. 04 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2108» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) по вулиці Віскозній, 8 в 
місті Києві в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Коковін Д.І. - адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що постанова винесеназ порушенням норм, як процесуального адміністративного закону так і неправильним застосуванням норм матеріального адміністративного права, при цьому суддя місцевого суду неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшовформально до вивчення фактичних обставин справи, а також не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, внаслідок чого безпідставно притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.
Вказує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а із наявних у матеріалах справи письмових доказів неможливо зробити висновки щодо обставин, які передували пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння, а саме: чи рухався автомобіль таякі причини його зупинки.
Наголошує, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини справи, не викликав працівників поліції, які складали матеріали даного провадження стосовно ОСОБА_2 , прийняв рішення про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.
Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді, водія  ОСОБА_2 та його захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Суд відповідно з приписами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції в повній мірі не дотримані з огляду на наступне.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).
Так, в судовому засіданні Коквін Д.І. - представник ОСОБА_2 посилався на «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та інформацію від Департаменту патрульної поліції, отриману на адвокатський запит, в якій зазначено, що газоаналізатор  «Drager Alcotest 6820» має границі допустимої похибки.
Відповідно до п.7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Згідно результатів огляду на стан сп`яніння   ОСОБА_2 за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» в організмі останнього було виявлено алкоголь 0,22 ‰ (а.с.3).
Згідно інструкції до приладу «Drager Alcotest 6820», на які посилається апелянт та його представник, технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря, зокрема при температурі від 25,0°C до 50,0°C зазначено можливу похибку вимірювання ± 0,05 мг/л.
Згідно чеку про проведення тесту на стан сп`яніння, який міститься в матеріалах справи, температура повітря була +28,0°C, а тому прилад міг зробити похибку ± 0,05 мг/л.
Тобто, з наведеного вбачається, що технічними характеристиками газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» передбачено похибку при результатах від 0 до 0,33 мг/л ± 0,05 мг/л.
Згідно з з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На переконання апеляційного суду, результат огляду у 0,22 ‰ не може свідчити про перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки, та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Таким чином, апеляційний суд ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Коковіна Дмитра Ігоровича - захисника ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, якою накладено на ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, скасувати.
Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського 
апеляційного суду                                                                          В.І. Олійник