Справа № 344/4605/21 
Провадження № 22-ц/4808/1395/21 
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М. 
Суддя-доповідач Горейко 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої                        Горейко М.Д.
суддів:         Василишин Л.В., Максюти І.О.
секретаря                        Капущак С.В.
з участю представника апелянта Безхліб`як С.І., позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Бабій О.М. в м. Івано-Франківську, 
в с т а н о в и в:
В березні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивувала тим, що 19 квітня 2019 року між нею та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу майнових прав № 19042019/152, предметом якого є майнові права на об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання у власність однокімнатної квартири в новозбудованому будинку шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача. Згідно п. 2.2 цього договору вона сплатила вартість квартири у розмірі 548 610,40 грн. Відповідно до п. 1.3 договору відповідач зобов`язався ввести будинок в експлуатацію в третьому кварталі 2019 року, однак порушив умови договору в цій частині. Пунктом 5.2 договору передбачено, що у випадку порушення строку здачі будинку в експлуатацію понад 90 календарних днів, продавець сплачує на вимогу покупця неустойку у розмірі 0,01% за кожен день прострочення, але не більше 5% від загальної суми договору. На її письмову заяву від 04 листопада 2020 року про зарахування обумовленої договором неустойки як чергового траншу оплати вартості квартири, товариство не відреагувало, що є підставою для стягнення неустойки в судовому порядку. Розмір неустойки становить 31 342,81 грн, тобто 5% від повної вартості квартири. 
Через недобудову та несвоєчасну здачу будинку в експлуатацію вона зазнала та продовжує зазнавати моральних страждань, оскільки в квартирі, за яку вона сплатила кошти та в якій мала б проживати, не підключено газопостачання, внаслідок чого вона змушена була придбати засоби підігріву води, приготування їжі та обігріву квартири; в будинку не працює ліфт; не впорядковано прибудинкову територію; вона не може зареєструвати місце проживання. Причинний зв`язок між завданою моральною шкодою та протиправною поведінкою відповідача полягає також у втраті нею життєвих зв`язків, насамперед з рідними людьми, яким без ліфта важко піднятись до квартири на дев`ятому поверсі, та знайомими, яких неможливо запросити до себе в квартиру. Дана обставина призвела до зменшення її суспільної активності. Крім того, на даний час вона не може належно розпорядитись своїм майном, так як куплена квартира не набула статусу житла.
Посилаючись на наведене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 31 342,81 грн неустойки та 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» на користь ОСОБА_1 неустойку в розмірі 22 878,20 грн.
В задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.
Рішення мотивовано тим, що відповідач порушив передбачені договором строки щодо планового завершення будівництва, а тому доводи позивача про наявність у неї права вимоги до відповідача про сплату неустойки за невчасне завершення будівництва є підставними. Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування позовної давності, а тому неустойка підлягає стягненню в межах річного строку позовної давності, а саме в сумі 22 878,20 грн. 
Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, то такі задоволенню не підлягають, оскільки позивач не оплатила повну вартість договору, навіть після здачі будинку в експлуатацію, внаслідок чого акт прийому-передачі майнових прав на квартиру між сторонами не підписано. Правовстановлюючі документи на житло позивач не оформила не з підстав невчасного завершення будівництва відповідачем, а з причин несплати вартості договору. Наведене свідчить про відсутність підстав вважати, що позивач зазнала втрат немайнового характеру з вини відповідача.
Не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, ТОВ «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Зокрема апелянт зазначає, що судом не взято до уваги заявлене представником відповідача у відзиві на позовну заяву клопотання про закриття провадження у справі, а також не враховано клопотання про застосування позовної давності щодо вимог позивача про стягнення неустойки. 
Вказує, що перебіг позовної давності відповідно до статті 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто для позивача цей строк починається з початком четвертого кварталу (жовтень) 2019 року та закінчується вкінці третього кварталу (липень) 2020 року. Однак, позов було подано 26 березня 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відтак, суд необґрунтовано прийняв рішення про стягнення на користь позивача неустойки в розмірі 22 878,20 грн.
З наведених мотивів апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки скасувати, в іншій частині рішення залишити без змін.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила, вважаючи їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що зводяться до помилкового тлумачення норм матеріального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.
В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.
Позивач доводи скарги заперечила з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині відмовлених вимог позову сторонами не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» укладено попередній договір № 19042019/152, відповідно до умов якого продавець ТОВ «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» зобов`язався продати, а покупець ОСОБА_1 купити майнові права на об`єкт нерухомого майна у порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно п. 1.2 договору об`єкт нерухомого майна, майнові права на який передаються має наступні характеристики: проектна адреса - АДРЕСА_1 ; тип приміщення - однокімнатна квартира, проектний номер 44; розміщення в об`єкті будівництва - дев`ятий поверх, перший під`їзд; загальна проектна площа квартири - 42,48 кв.м.
В п. 1.3 договору сторони погодили планове завершення будівництва - третій квартал 2019 року.
За змістом п. 2.1 договору вартість 1 кв.м об`єкту нерухомого майна становить 14 765,50 грн, що еквівалентно 550 доларів США, на день підписання даного договору.
Загальна сума договору на момент його укладення становить 626 856,10 грн, що еквівалентно 23 364 доларів США (п. 2.2 договору). 
Порядок проведення розрахунків за договором, сторонами визначено у п. 2.3 договору. Даним пунктом договору передбачено, що внесок в національній валюті, що еквівалентно 7 000 доларів США сплачується покупцем в день підписання договору. Внесок в національній валюті, що еквівалентно 16 364 доларів США підлягає сплаті до 30 червня 2019 року.
Кожен черговий внесок сплачується з врахуванням вартості 1 кв.м в доларах США, згідно п. 2.1 за курсом НБУ на день здійснення платежу. У разі дострокової оплати внесків, подальші зміни курсу долара не впливатимуть на проведені платежі (п. 2.4 договору).
Зазначена у п. 2.2 загальна сума договору не є остаточною і підлягатиме корегуванню після завершення будівництва за даними кінцевої технічної документації. З урахуванням даних кінцевої технічної документації покупець проводить додаткову оплату збільшеної площі або отримує від продавця компенсацію зменшення площі, виходячи з вартості 1 кв.м згідно п. 2.1 даного договору (п.п. 2.7, 2.8 договору).
На виконання умов попереднього договору № 19042019/152 від 19 квітня 2019 року ОСОБА_1 сплатила 548 610,40 грн, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера № 67 від 19 квітня 2019 року на суму 186 760 грн та № 82 від 21 травня 2019 року на суму 361 850,40 грн.
Заявою від 04 листопада 2020 року, адресованою на ім`я директора ТОВ «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , серед іншого, просили недоплачені за договором № 19042019/152 від 19 квітня 2019 року кошти в розмірі 78 296,10 грн списати як компенсацію за невиконання умов договорів та порушення будівельних норм.
Сертифікатом № ІФ122210429964 від 29 квітня 2021 року Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради засвідчило відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтвердило його готовність до експлуатації, а саме багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1 , 115,2, 115/3, 115,3, 115/4 в м. Івано-Франківську.
Отже, встановлено, що відповідачем порушено п. 1.3 попереднього договору № 19042019/152 від 19 квітня 2019 року щодо терміну планового завершення будівництва до третього кварталу 2019 року, оскільки будинок прийнятий в експлуатацію 29 квітня 2021 року, тобто після спливу обумовленого в договорі строку.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
В п. 5.2 попереднього договору № 19042019/152 від 19 квітня 2019 року сторонами погоджено, що у випадку порушення встановленого в п. 1.3 даного договору строку понад 90 календарних днів, по вині продавця, останній виплачує на вимогу покупця неустойку в розмірі 0,01% за кожен день прострочення, але не більше ніж 5% від загальної суми договору.
Зі змісту даного пункту договору вбачається, що відповідальність продавця настає незалежно від ступеня виконання зобов`язань за договором покупцем. 
Враховуючи встановлені обставини та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача неустойки за порушення передбаченого договором терміну завершення будівництва понад 90 календарних днів.
При цьому, судом правильно застосовано положення п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 4 ст. 267 ЦК України та стягнуто на користь позивача неустойку в розмірі 22 878,20 грн в межах річного строку позовної давності, оскільки право вимоги неустойки відповідно до п. 5.2 договору у позивача виникло 30 грудня 2019 року (після спливу 90 календарних днів з дня обумовленого в договорі планового завершення будівництва), а позивач звернулася до суду з даним позовом 22 березня 2021 року і представником відповідача заявлено про застосування позовної давності. 
Доводи апелянта про те, що перебіг позовної давності почався для позивача з початком четвертого кварталу (жовтень) 2019 року та закінчився вкінці третього кварталу (липень) 2020 року, а тому позов подано з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові в повному обсязі, колегія суддів вважає помилковими, оскільки неустойка нараховується з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Період, за який нараховується неустойка, не обмежується. Разом з тим, заява сторони у спорі про застосування позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. З аналізу наведених норм слідує, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується. Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що розрахунок неустойки підлягає обчисленню в межах річного строку станом на 22 березня 2021 року.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Альянс ІФ і Ко» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 14 липня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                М.Д. Горейко 
Судді:                                                                        Л.В. Василишин
І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2021 року