Дата документу 06.10.2021 Справа № 334/9595/14-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Єдиний унікальний № 334/9595/14                                        Головуючий у 1 інстанції 
№ провадження 22-ц/807/2605/21                                                Турбіна Т.Ф.
                                                                                        Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року                                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого:                Бєлки В.Ю.
Суддів:                        Полякова О.З.
Онищенка Е.А.
За участю секретаря: Бєлової А..В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Пац Євгенії Олегівни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним, 
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 13 липня 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № ZPS0GA00000076, на підставі якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 40 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 13 липня 2017 року. 
Вказує, що банком умови кредитного договору були виконані в повному обсязі.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 21 серпня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 137 313,29 доларів США, що за курсом 13,11 грн. за 1 долар (на 21 серпня 2014 року) становить 1 800 177,22 грн. та складається з: заборгованості за кредитом - 37 963,64 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом – 34 147,43 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом – 5 200,00 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язання – 53 445,33 доларів США; фіксована частина штрафу - 19,07 доларів США; процентна складова штрафу – 6 537,82 доларів США.
Зазначає, що відповідач заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку не сплачує.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у загальному розмірі 137 313,29 доларів США, що за курсом на 21 серпня 2014 року - 13,11 грн. за 1 долар складає 1 800 177,22 грн. та стягнути судові витрати по справі.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
У березні 2019 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов про визнання кредитного договору частково недійсним, обґрунтовуючи тим, що відповідно до п.7.1 Кредитного договору, Банк надав кредитні кошти в розмірі 44 500,00 США на придбання житла, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору.
Зазначає, банк нараховував щомісяця комісію у розмірі 80,00 доларів США.
Вважає, зазначений у кредитному договір обов`язок сплачувати крім відсотків за користування кредитом, що й додаткову комісію (винагороди за надання фінансового інструменту та за проведення додаткового моніторингу) таким, що суперечить нормам діючого законодавства, є несправедливою умовою договору щодо споживача, а тому є недійсним з моменту його укладання.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним пункт 7.1 кредитного договору № ZPS0GA00000076 від 13.07.2007 року, укладеного між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 
В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Пац Є.О. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку про пропуск банком строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом. Вважає, що поза увагою суду залишився той факт, що умовами договору сторони погодили, що відсотки нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитним ресурсами. Не враховано, що умовами кредитного договору передбачено відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у вигляді штрафу і за несвоєчасне виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання у вигляді пені, а тому безпідставно відмовлено в задоволенні і цих позовних вимогах. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені первісного позову, та ухвалити нове рішення про задоволення позову банку в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, у зв`язку з чим вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу банку залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZPS0GA0000076, згідно з п. 7.1 якого відповідач отримав грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 44 500 доларів США на наступні цілі: придбання житла у розмірі 40 000 доларів США, а також 4 500 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку передбачених умовами Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2 Договору з кінцевим терміном повернення 13 липня 2017 року.
Відповідно до умов Договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати відповідачем грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом у розмірі 635,39 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами згідно кредитного договору.
Положеннями п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за порушення будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 2.2.2 та п. 2.2.3 Договору.
Відповідно до п. 5.4 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми позову.
Згідно п. 7.4. Договору при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 1,84 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за Кредитом.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 21 серпня 2014 року, який складено АТ КБ «ПриватБанк», останній платіж відповідача за кредитним договором було здійснено 20 січня 2010 року як оплата нарахованої пені в сумі 150 доларів США.
Кредитор ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався наданим йому ч. 2 ст. 1050 ЦК України правом та пред`явив до позичальника вимогу про дострокове погашення кредитних зобов`язань.
Так, 29 серпня 2011 року позивачем було направлено відповідачу досудову вимогу, претензію від 19 серпня 2011 року за вихідним № 30.1.0.0/2 – 7071ЗАВХRL625, відповідно до якої позивач вимагав повернення всієї суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, які нараховані на день повернення кредиту в тридцяти денний строк з дня тримання цієї вимоги. 
Відповідач отримав вказану вимогу 31 серпня 2011 року, вказана обставина підтверджується копією поштового повідомлення про вручення.
Таким чином, датою закінчення строку виконання досудової вимоги є 30 вересня 2011 року.
Надіславши 19 серпня 2011 року ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення заборгованості, Банк змінив строк виконання основного зобов`язання, передбачений п. 7.1 умов кредитного договору.
Однак відповідачем не було виконано умови договору та вимоги про дострокове погашення заборгованості, у зв`язку з чим, станом на 21 серпня 2014 року утворилась заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 137 313,29 доларів США, що за курсом 13,11 грн. за 1 долар складає 1 800 177,22 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 37 963,64 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом – 34 147,43 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом – 5 200 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язання – 53 445,33 доларів США; фіксованої частини штрафу - 19,07 доларів США; процентної складової штрафу – 6 537,82 доларів США.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції виходив з того, що банком пропущено трирічний строк звернення до суду із позовом.
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що оскільки умова договору про надання споживчого кредиту, що передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною, то визнання її недійсною в судовому порядку не потребується. Рішення суду в цій частині не оскаржується.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині відмови позову Банку, виходячи з наступного.
Так, досудовою вимогою від 19.08.2011 року Банк змінив умови договору щодо щомісячного погашення кредиту згідно графіку та встановив новий строк і нові умови кредитного договору з щомісячного погашення кредиту на одночасне повне погашення договору, а тому дату 01.10.2011 рік слід вважати та рахувати, як дату початку перебігу строку позовної давності.
Оскільки, зазначеною досудовою вимогою позивач встановив строк добровільного погашення кредиту в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги. Відповідач отримав досудову вимогу 31.08.2011 року, таким чином датою закінчення строку виконання досудової вимоги, тобто добровільного виконання є 30.09.2011 року, а тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кредиту в повному обсязі, а початок перебігу позовної давності починається з 01.20.2011 року.
Та обставина, що установа ТОВ «Експрес-доставка Меркурій» отримала від Банку документи позовної зави підтверджується накладною-розпискою № 2028570 від 01.10.2011 року.
Зазначене свідчить про те, що позовна заява позивачем була подана в межах строку позовної давності тому колегія вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову підлягає скасуванню, а позов банку задоволенню з наведених вище підстав. 
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1, п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цій справі було задоволено ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент призначення справи до розгляду, визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб становить: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.
А отже граничний розмір ціни позову, що підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження складав 960 500 грн.
З матеріалів справи вбачається, що ціна позову АТ КБ «ПриватБанк» складає 1 800 177 грн. 22 коп.
Таким чином, судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження розглянуто справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що, в свою чергу, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення у цій справі.
Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Пац Євгенії Олегівни задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2020 року в цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту:
Позов Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № ZPS0GА00000076 від 13 липня 2007 року задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 137 313, 29 доларів США що за курсом НБУ в еквіваленті складає 1 800 177 грн. 22 коп. за кредитним договором № ZPSOGA00000076 від 13.07.2007 року.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у сумі 9 135 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повної постанови 11 жовтня 2021 року.

Головуючий:                                                        В.Ю. Бєлка

Судді:                                                                О.З. Поляков
       
                                                                               Е.А. Онищенко