КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
15 листопада 2021 року                                                                              м. Київ
 
                                                                                                Справа № 362/643/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/11578/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     судді-доповідача:                Соколової В.В.                                                                    суддів:                                    Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.                                         за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області постановлену під головуванням судді Кравченко Л.М. 07 червня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_2 про визнання неправомірними дій, бездіяльності та стягнення моральної шкоди,
 
В С Т А Н О В И В
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_2 про визнання неправомірними дій, бездіяльності та стягнення моральної шкоди.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з положень п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України та вказав, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
 
Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність та необґрунтованість судового рішення, як такого, що постановлене з порушенням норм процесуального права та невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи. Просить визнати ухвалу суду неправомірною та скасувати її. Ухвалити нове судове рішення про повернення справи до Васильківського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду. 
 
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення, причини неявки суду не повідомили. Тому в порядку ч.3 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за їх відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати неправомірними дії, бездіяльність відповідача в особі житлової комісії окремої в/ч НОМЕР_2 з приводу не зарахування його на квартирний облік окремо на підставі наданих в повному обсязі документів та згідно рапорту від 05 серпня 2018 року з урахуванням рішення суду від 11 грудня 2018 року у адміністративній справі №825/1462/18 про поновлення на військовій службі з 04 березня 2018 року та зобов`язати відповідача здійснити розгляд його рапорту від 05 лютого 2018 року про зарахування на квартирний облік окремо з урахуванням рішення суду від 11 грудня 2018 року у адміністративній справі №825/1462/18 про поновлення на військовій службі з 04 березня 2018 року та наданих в повному обсязі документів.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в особі житлової комісії в/ч НОМЕР_2 про визнання неправомірними дій, бездіяльності та стягнення моральної шкоди, на підставі п. 3 ч.1 ст. 186 ЦПК України.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року ухвалу суду першої інстанції від 08 лютого 2021 року скасовано з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що відмовивши у відкритті провадження у справі з підстав п.3.ч.1 ст.186 ЦПК України, суд першої інстанції не встановив правову природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та, як наслідок, порушив норми цивільного процесуального законодавства щодо визначення предметної юрисдикції справи.
Крім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що у випадку, коли заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд відмовляє у відкритті провадження саме з цих підстав, а не з будь-яких інших, що встановленні положеннями цієї статті.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України з посиланням на позицію висловлену в постанові Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року.
 
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 186 ЦПК України визначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із п.п. 1,2,7 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг
Відповідно до ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1); спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п.2). 
Згідно з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19, спори про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на територіях інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення і надання таких гарантій (пільг). Тому такі спори слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. (п.59 Постанови)
У справі №712/2387/20 позивач, мотивуючи позов положеннями Конституції України та Порядку, оскаржив відмову у призначенні йому, як військовослужбовцю, учаснику бойових дій, грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Верховний Суд постановою від 11 серпня 2021 року скасував прийняті судом першої та апеляційної інстанції судові рішення та закрив провадження у справі, вказавши на підвідомчість справи адміністративному суду.
 
З наведеного вище вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання неправомірними дій, бездіяльності житлової комісії в\ч НОМЕР_2 , що полягала у не зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік та зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05 лютого 2018 року про зарахування на квартирний облік. А отже, вказані правовідносини стосуються права позивача на отримання житла на пільгових умовах, які він одержав внаслідок проходження публічної (військової) служби. 
Наведені норми законодавства та практика Верховного Суду вказує на те, що такі спори належать до компетенції адміністративних судів. 
У зв`язку з цим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана справа розгляду в порядку цивільного судочинства не підлягає.  
Доводи апеляційної скарги про те, що дійсним предметом цього позову є зарахування на квартирний облік, а не надання житла категоріям осіб, які мають право на соціальні гарантії, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки метою зарахування на квартирний облік є отримання житла, що є можливим лише для певних категорій громадян, в даному випадку - військовослужбовців. З огляду на це, дані правовідносини безпосередньо пов`язані з проходженням публічної (військової) служби та отриманням житла на пільгових умовах. 
Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на необґрунтованість висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19 не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки по-перше ні сторона у справі, ні апеляційний суд не може надавати оцінку рішенням Верховного Суду. До того ж, виходячи з положень ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
При цьому, вимога ОСОБА_1 щодо застосування до вказаних правовідносин висновків викладених в Постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №806/104/16, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачає.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова 
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 29 листопада 2021 року.