ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року	Львів	Справа № 460/661/21 пров. № А/857/10498/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №460/661/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Нор У.М.
справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
                         
                                                               ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив суд визнати протиправною відмову відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності за період з 06.03.2020 року по 25.08.2020 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності за період з 06.03.2020 року по 25.08.2020 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 13.01.2021 №150-9725/М-03/8-1700/20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 06.03.2020 по 25.08.2020.
Рішення мотивоване тим, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності з наступного дня після звільнення з військової служби, оскільки встановлення групи інвалідності МСЕК з пропуском тримісячного строку відбулося з незалежних від позивача причин.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби 05.03.2020, а інвалідність йому встановлена з 26.08.2020, то відсутні підстави для призначення пенсії по інвалідності з 05.03.2020, оскільки інвалідність встановлена йому після закінчення трьохмісячного строку з дня звільнення зі служби внаслідок захворювання. 
В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 05.03.2020 №60, з ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Згідно з    листом Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю від 14.08.2020 №354 медико-експертна справа ОСОБА_1 надіслана в порядку консультації обласної МСЕК щодо групи інвалідності. Так, у зв`язку з епідеміологічною ситуацією в країні та згідно з Постановою Кабінету Міністрів України    №500 від 17.06.2020 та Постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 справа розглянута в заочному порядку. Враховуючи дані медико-експертної документації та додатково надіслані документи, комісія інституту вважає за можливе рекомендувати МСЕК визначити ОСОБА_1 третю групу інвалідності «захворювання пов`язане із захистом Батьківщини».
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 31.08.2020 серія 12 ААВ №806353, позивачу з 26.08.2020 встановлено третю групу інвалідності до 01.09.2021. Захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.
11.12.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 06.03.2020, оскільки законодавством передбачено право отримувати пенсію за інвалідністю з наступного дня після звільнення зі служби чи виписки із стаціонару медичного закладу, якщо встановлення інвалідності медико-соціальною експертною комісією і звернення за пенсією відбулося    не пізніше тримісячного терміну з наступного дня після виписки із стаціонару або звільнення зі служби.
Листом №50-9725/М-03/8-1700/21 від 13.01.2021 відповідач повідомив позивача, що оскільки особою з інвалідністю    в серпні 2020 року ОСОБА_1 визнано вперше, то підстав для призначення пенсії з більш раннього терміну у органів Пенсійного фонду немає.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно із   статтею 46 Конституції України   громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини другої   статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим   Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим   Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.
Згідно із частиною першою   статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього   Закону   призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що   військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього   Закону   та   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до   Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Частиною першою   статті 18 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"   пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим   Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Статтею 19 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту «б» частини першої   статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"   пенсії відповідно до цього   Закону   призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим   Законом   відповідно до пунктів «а», «в»   статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим   Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Аналіз вищенаведених норм   дає підстави для висновку про те, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим   Законом та які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби, призначаються з наступного дня після звільнення їх зі служби (але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення).
Як слідує з матеріалів справи, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2020 №60 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України з майором ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5   статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992, з 05.03.2020 виключено зі списків особового складу, з усіх видів забезпечення (а.с.14).
За результатами огляду в Рівненській обласній МСЕК №2, Обласним управлінням охорони здоров`я видано направлення ОСОБА_1 на стаціонарне обстеження в Науково-дослідний інститут реабілітації осіб з інвалідністю ВНМУ ім. М.І. Пирогова, а саме було запропоновано прибути на стаціонарне обстеження 23 березня 2020 року.
Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи, вказаний огляд не відбувся у зв`язку із запровадженням на території України карантинних обмежень для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2 на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, від 02.04.2020 №255 від 20.05.2020 №392, від 17.06.2020 №500 та від 22.07.2020.
Так, згідно з листом від 14.08.2020 №354 Науково-дослідний інститут    реабілітації осіб з інвалідністю повідомив Начальника управління охорони здоров`я Рівненської облдержадміністрації, що у зв`язку з епідеміологічною ситуацією в країні та згідно з Постановами КМУ №500 від 17.06.2020 та №641 від 22.07.2020 медико –експертна справа ОСОБА_1 розглянута в заочному порядку. Рекомендовано МСЕК визначити позивачу третю групу інвалідності «захворювання пов`язане із захистом Батьківщини».
Як підтверджується випискою з акту огляду МСЕК серії 12ААБ №   806353, з 26.08.2020 позивачу встановлено третю групу інвалідності (причина - травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини).
Також, з 26.08.2020 відповідачем призначено позивачу пенсію по інвалідності відповідно до   Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 26.08.2020.
Вищенаведене дає підстави для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які вплинули на своєчасність встановлення позивачу інвалідності, а саме в строк більше трьох місяців з дня звільнення зі служби, на які позивач не міг вплинути.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності з наступного дня після звільнення з військової служби, оскільки встановлення групи інвалідності МСЕК з пропуском тримісячного строку відбулося з незалежних від позивача причин.
Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності з 06.03.2020 по 25.08.2020, та наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію по інвалідності за вказаний період.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

       
  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №460/661/21 залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький