П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/34/20 
Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Ганна Валеріївна 
Суддя-доповідач:  Капустинський М.М. 
15 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Сапальової Т.В. 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради в якому,   з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути субсидію за період з 01.02.2019 по 30.04.2019 в сумі 7863,22 грн., згідно повідомлення №5395/07 від 29.11.2019, та скасувати рішення відповідача, оформлене повідомленням №5395/07 від 29.11.2019;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене повідомленням №50246 від 29.11.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії з 01.10.2019;
- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 субсидію на 2019 - 2020 роки та перерахувати фактично сплачені ОСОБА_1 кошти за комунальні послуги з жовтня 2019 року з урахуванням призначеної субсидії.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що дочка звернулася до відповідача від її імені (за дорученням) із проханням щодо нарахування житлової субсидії, за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою також зареєстрована онука, ОСОБА_2 , яка після вступу у шлюб 18.11.2018    із ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом ЖБК “Полісся” від 22.11.2019 та актом про непроживання за місцем реєстрації №90 від 27.11.2019. Після звернення 20.11.2019 до Управління соціального захисту населення Богунського району позивачу було повідомлено у непризначенні субсидії на 2019 - 2020 рік,   у зв`язку із тим, що у відповідності до чинного законодавства, ОСОБА_1 повинна була повідомити органи Управління соціального захисту населення Богунського району про зміну сімейного стану   онуки ОСОБА_2 , також було зазначено, що у зв`язку із цим за адресою АДРЕСА_1 буде проведено перерахунок субсидії з урахуванням заробітної плати чоловіка онуки. Відповідачем не було враховано, що онука із своїм чоловіком разом зі нею не проживають, та жодним чином не поділяють спільний побут. Позивач, просить звернути увагу на те, що вона відповідно до вимог Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 повідомила у період з 27.11.18-29.11.18 (точну дату не пам`ятає) Управління соціального захисту населення Богунського району про зміну сімейного стану її онуки, зареєстрованої за адресою, АДРЕСА_1 за номером, що був наявний у довіднику та мережі інтернет на офіційному сайті. За таких підстав, повідомлення про повернення субсидії за період з 01.02.2019 по 30.04.2019 та відмова у призначенні субсидії на 2019-2020 рік є безпідставними, а тому підлягають скасуванню.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що позивачки примусово стягується сума заборгованості визначена судом із іншої соціальної виплати, а саме повернення коштів, які оспорюються в судовому порядку. 
На адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від відповідача, у якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі. Зазначає, що призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848. Відповідно до пункту 9 Положення житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні, на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово – комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Відповідно до пункту 16 Положення громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема щодо зміни у складі сім`ї члена домогосподарства. Оскільки ОСОБА_2 зареєструвала шлюб 17.11.2018 року, та відповідно до доданих до позовної заяви документів з 18.11.2018 за місцем реєстрації не проживає, гр. ОСОБА_1 зобов`язана була проінформувати управління про зазначені обставини протягом 30 днів з дня їх виникнення, тобто до 17.12.2018 року. Водночас представник управління звернув увагу, що у разі не проживання даної особи за вищевказаною адресою з 18.11.2018 року, гр. ОСОБА_1 , необхідно було подати нову заяву та декларацію до управління у листопаді 2018 року для призначення житлової субсидії за рішенням комісії на фактично проживаючих осіб. Таким чином субсидія за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року отримана гр. ОСОБА_1 безпідставно та підлягає поверненню. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні даного позову.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до повідомлення від 29.11.2019 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні субсидії на підставі ненадання даних про виникнення обставин, щодо зміни у складі сім`ї, члена домогосподарства,   а також відповідно до повідомлення від 29.11.2018 №5395/07 зобов`язано її повернути переплачену суму субсидії у розмірі 7862,00.
Не погоджуючись з рішеннями відповідача про відмову у припиненні наданні раніше призначеної житлової субсидії на 2019-2020 роки, та про повернення субсидії за період з 01.02.2018 по 30.04.2019 позивач звернулася до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на те, що позивач у визначений Положенням строк не повідомила відповідача про змін у складі сім`ї члена домогосподарства (не проживання за місцем реєстрації онуки), що вплинуло на можливість продовження отримання житлової субсидії, тому дії Управління щодо прийняття рішення про припинення надання ОСОБА_1 житлової субсидії та рішення про повернення надміру виплачених коштів є правомірними.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій встановлені Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III (далі - Закон №2017-III).
Згідно із ст.5 Закону №2017-III, державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.
Відповідно до статті 9 Закону №2017-III, державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.
До державних соціальних нормативів належать: гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам; показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, унормовані приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII. (далі - Закон №2189-VIII).
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону  №2189-VIII до повноважень Кабінету Міністрів України належить встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.
Постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій (далі - Положення №848, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення житлової субсидії).
Відповідно до пункту 1 Положення №848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.
За змістом абзацу першого пункту 2 Положення №848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
За приписами пункту 3 Положення №848 призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).
Пунктом 4 Положення №848 передбачено, що житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 8 Положення №848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).
Як передбачено пунктом 9 вказаного Положення, житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.
До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.
Для розрахунку житлової субсидії враховуються нараховані доходи членів домогосподарства, членів сім`ї особи із складу домогосподарства, зазначених у пункті 9 цього Положення, які досягли 14-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються такі доходи (пункт 10 Положення №848).
Згідно з абзацом 6 пункту 13 Положення №848, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.
Пунктом 15 Положення №848 передбачено, що житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.
Відповідно до пункту 16 Положення №848 після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний строк для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім осіб, які відповідають вимогам, визначеним в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, осіб, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства, орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб).
Як слідує з оскаржуваного рішення від 29.11.2019 року №50246 підставою для припинення надання позивачу житлової субсидії стало неповідомлення протягом 30 календарних днів про обставини, що мають значення при визначенні права та розміру житлових субсидій, у даному випадку про зміну у складі сім`ї члена домогосподарства.
Так, як слідує з матеріалів справи онука позивачки уклала шлюб та з  18.11.2018 року не проживає разом з позивачкою. 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з метою призначення субсидії на 2019-2020 роки, де у заяві також повідомила про факт непроживання онуки разом з нею та відповідно про відсутність спільного побуту та відсутність будь якого сімейного господарства.
Відповідно до пункту 16 Положення №848 (пункт 90 вказаного Положення в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема: зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщена особа - членів домогосподарства, які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу; зміни у складі сім`ї члена домогосподарства; зміну переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання; зміну переліку витрат на управління багатоквартирним будинком; зміну управителя, виконавця комунальних послуг, створення об`єднання; настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 6 цього Положення.
У разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства подаються нові заява та декларація.
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 119 Положення №848 (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - 06 травня 2019 року, вказано у «пункті 16 цього Положення»), протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення.
Отже, чинним на момент виникнення спірних правовідносин пунктом 16 наведеного Положення було передбачено обов`язок громадянина, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про настання обставин саме для перерахунку призначеної житлової субсидії, а тому обов`язковою умовою, яка тягне припинення субсидії у такому разі є неповідомлення особою, якій призначена субсидія, таких даних, що мають впливати на перерахунок призначеної субсидії.
Предметом судового спору у даній адміністративній справі являється правомірність вказаного вище повідомлення №5395/07 від 29.11.2019 про повернення субсидії за період з 01.02.2019 по 30.04.2019 в сумі 7863,22 грн., та скасувати рішення відповідача, оформленого повідомленням №50246/07 від 29.11.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії з 01.10.2019.
Щодо зазначених позовних вимог та викладених доводів  апеляційної скарги колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 4 КАС України визначено: - публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, - хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; - суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; - позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; - відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; - індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Право особи на звернення до суду, в тому числі до адміністративного суду, із вимогами про захист порушених прав, гарантовано статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України.
Згідно з статтею 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Із аналізу наведених норм КАС видно, що право на судовий захист має особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і чи це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.
Згідно ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Тобто, при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.
Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.
Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.
При цьому, оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.
Вирішуючи спір, суд зобов`язаний, зокрема, надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.
Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав та законних інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскаржене ОСОБА_1 повідомлення №5395/07 від 29.11.2019 про повернення субсидії за період з 01.02.2019 по 30.04.2019 в сумі 7863,22 грн., відповідно до приписів Положення №848, носить інформаційний характер.
При цьому, таке Повідомлення не має зобов`язального характеру в частині щодо повернення суми житлової субсидії, оскільки згідно пункту 127 Положення №848 питання про примусове стягнення (повернення) житлової субсидії вирішується у судовому порядку.
Тобто, питання обґрунтованості вимог Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про повернення ОСОБА_1 житлової субсидії може вирішуватись у судовій справі за відповідним позовом про стягнення суми коштів отриманої житлової субсидії.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що спірне повідомлення №5395/07 від 29.11.2019 не являється рішеннями відповідача як суб`єкта владних повноважень, у розумінні положень КАС України.
Самостійна наявність цього Повідомлення не доводить факту порушеного права чи законного інтересу позивача. Його скасування в окремому судовому порядку не може призвести до ефективного відновлення порушеного права чи інтересу позивача та не відповідатиме завданню адміністративного судочинства.
Наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд першої інстанції не врахував, і прийняв судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших, помилкових мотивів про те, що позивач безпідставно отримала житлові субсидії і повинна їх повернути.
Таким чином, рішення суду першої інстанції від 11.05.2021 року, згідно статті 317 КАС України, підлягає зміні в частині мотивів судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, наведених колегією суддів вище.
Отже, апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково.
В іншій частині доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують. Отже, решта частини рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстав для його зміни чи скасування у вказаній частині.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.      
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
          Рішення  Житомирського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії  змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
          В решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Сапальова Т.В.