ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/6782/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Малиш Н.І.,        
     розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 р. (суддя Калашник Ю.В) в адміністративній справі №280/6782/21 за позовом ОСОБА_1 до Енергодарської міської ради Запорізької області, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, Міського голови Орлова Дмитра Олеговича, Виконуючого обов`язки міського голови Самойдюка Івана Гнатовича, третя особа Профспілковий комітет виконавчого комітету Енергодарської міської ради, про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

                                                      В С Т А Н О В И В:

              ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати розпорядження №186-ос  від 25 червня 2021 р. про її звільнення; поновити її на посаді головного спеціаліста відділу по роботі зі зверненням громадян апарату міської ради Виконавчого комітету Енергодарської міської ради з 30 червня 2021 р.; стягнути з Виконавчого комітету Енергодарської міської ради з 30 червня 2021 р.  середній заробіток за час вимушеного прогулу.
              Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 р.  позовну заяву ОСОБА_1  повернуто. 
             Постановляючи зазначену ухвалу суд першої інстанції керувався приписами пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позовну заяву від імені ОСОБА_1 підписано адвокатом Галька Н.О., на підтвердження повноважень якого надано ордер серії ЗП №125938 від 29 липня 2021 р., що не є належним доказом того, що адвокат має право підписувати від імені позивача адміністративний позов.
             Ухвала суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку  Гізьо Я.С. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Скаргу мотивовано тим, що ордер є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката, а стаття 59 Кодексу адміністративного судочинства України не вимагає обов`язкового надання разом з ордером з договору про надання правової допомоги. 
              Письмові відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.
            Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
               Здійснюючи перевірку оскарженої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
             Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.                             
            Частиною 1 статті 55, частиною 1 статті 57, частиною 4 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу. Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
             Частиною 1,2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1)  договір про надання правової допомоги; 2)   довіреність; 3)   ордер; 4)   доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. 
           Згідно з пунктом 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 р. № 36, ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
              Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 р. у справі № 9901/736/18 (провадження № 11-989заі18) зазначила, що ордер є самостійним (окремим) документом, що підтверджує повноваження адвоката як представника, юридичне значення якого не залежить від подання адвокатом разом з ним договору про надання правничої допомоги, його копії, витягу тощо. Адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 4001 КК України).
             Аналогічна правова позиція висловлена також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 р. у справі №320/5420/18 (11-706апп19), Касаційним  адміністративним судом Верховного суду у постанові від 26 травня 2021 р. у справі №826/11795/18 (К/9901/26572/19).
              Вищезазначені обставини свідчать про помилковість застосування судом першої інстанції  приписів пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України  і повернення позовної заяви ОСОБА_1 . 
             За приписами статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
              Керуючись статтями 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                 П О С Т А Н О В И В:
   
              Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -  задовольнити.
             Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 р.  в адміністративній справі №280/6782/21  - скасувати.
           Адміністративну справу №280/6782/21 за позовом ОСОБА_1 до Енергодарської міської ради Запорізької області, Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, Міського голови Орлова Дмитра Олеговича, Виконуючого обов`язки міського голови Самойдюка Івана Гнатовича про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - направити для продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду.
            Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 жовтня 2021 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.       

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш