ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 листопада 2021 року           справа №263/7814/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2021 року у справі  № 263/7814/20 (головуючий І інстанції Киян Д.В. ) за позовом   ОСОБА_1  до  Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,- 

                                                       УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову №847 про накладення адміністративного стягнення від 10.06.2020 року;
закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.06.2020 відповідачем прийнята постанова у справі про адміністративне правопорушення № 841 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн., за порушення ст. 152 КУпАП. Зазначає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на відсутність  складу та події адміністративного правопорушення, оскільки між ПрАТ «Маріуполь-Авто» та Маріупольською міською радою не укладений договір про закріплення за товариством прилеглої території, тому він як директор не є суб`єктом вказаного правопорушення. Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 12.03.2020 в державі запроваджено карантин через спалах короновірусної інфекції, тому товариство було змушено зупинити свою діяльність на період карантину, відповідно особи, обов`язками яких є благоустрій території ПрАТ «Маріуполь-Авто» не могли виконувати свої трудові обов`язки. Позивач вважає, що відповідачем порушена процедура притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки оскаржувана постанова була винесена з порушенням строку, який визначений ст. 277 КУпАП та відповідачем не встановлено в порушення ст. 280 КУпАП чи вчинено вказане правопорушення позивачем та чи винен він його вчиненні.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Суд першої інстанції, ігноруючи спеціальні норми Правил благоустрою території міста Маріуполя, викладені у п.п. 6.4.1, 6.4.2 п. 6.4 Розділу, п. 11.5 Розділу 11, п. 14.3 Розділу 14, поклав в основу оскаржуваного рішення загальні норми Правил, чим допустив неправильне тлумачення норм матеріального права та не застосування норм, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах. 
Притягнення позивача до відповідальності за відсутності належних та достатніх доказів, свідчить про порушення відповідачем гарантій, встановлених ст. 62 Конституції України. 
Поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що відповідачем за змістом Постанови не наведено жодного посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. 
З наданих відповідачем фотографій неможливо з`ясувати, де і коли вони були зроблені. Зображені на фото будівлі та споруди не  містять інформації про адресу об`єктів нерухомості та будь-які інші відомості, які б допомогли ідентифікувати місце розташування споруд та бур`яну. Такі фото не є належними доказами по справі у розумінні вимог КАС України та не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
12.05.2020 о 11-40 інспекцією міської ради з благоустрою м. Маріуполя складено протокол № 003191 відносно директора ПрАТ «Маріуполь-Авто» ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням п.п. 10 п. 14.5 розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 20.09.2011 № 6/11-962, від 16.04.2011 № 6/27-304, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 152 КУпАП.
10.06.2020 року на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради розглянута справа у відношенні ОСОБА_1 .
За результатами розгляду винесена постанова №847 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради №847 від 10.06.2020 директора ПрАТ «Маріуполь-Авто» ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. 
Згідно змісту вказаної постанови 12.05.2020 об 11-40 було виявлено, що директором ПрАТ «Маріуполь-Авто» ОСОБА_1. за адресою: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 6 , не здійснено скошування трави на території, прилеглій до підприємства, що є порученням ст. 152 КУпАП та п.п. 10 п. 14.5 Розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 20.09.2011 № 6/11-962, від 16.04.2011 № 6/27-304, від 23.12.2016 № 7/14-1009.
Спірним питанням цієї справи є правомірність прийнятої відповідачем постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем з`ясовано всі обставини, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради №847 від 10.06.2020, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстав для її скасування не вбачається.
Оцінка суду. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
На підставі статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП  передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 
-чи було вчинено адміністративне правопорушення, 
-чи винна дана особа в його вчиненні, 
-чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 
-чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,
- чи заподіяно майнову шкоду, 
-чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).
Як визначено пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.
Крім цього, відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 152 КУпАП встановлена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Тобто, відповідальність за вказаною статтею наступає в разі вчинення особою порушення існуючих державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Суть такого порушення, тобто вчинені особою фактичні дії (бездіяльність), зокрема їхня суть, час і місце вчинення, а також конкретні порушені правові норми (державні стандарти, норми і правила) повинні бути відображені (описані) в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами та організаціями, які на ній проживають.
Як визначено частиною першою статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Відповідно до підпункту 5 пункту 14.2 Розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 20.09.2011 № 6/11-962, від 16.04.2011 № 6/27-304, від 23.12.2016 № 7/14-1009 обов`язок по механізованому та ручному прибиранню територій, вчинення протипожежних заходів, а саме: тротуарів, територій у тому числі зелених зон, прилеглих до торгівельних центрів, об`єктів побутового обслуговування, громадського харчування, магазинів, ринків та інших суб`єктів на відставні 15 метрів навколо них, а також палаток, ларьків, кіосків, інших об`єктів виносної/вуличної торгівлі на відстані 5 метрів навколо них покладається на суб`єктів господарювання, які експлуатують вказані об`єкти.
Підпунктом 10 пункту 14.5 Розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 20.09.2011 № 6/11-962, від 16.04.2011 № 6/27-304, від 23.12.2016 № 7/14-1009 передбачено, що на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплект робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження насаджень, а саме: регулярне знищування бур`янів, скошування трави заввишки більше 10 см., видалення сухостійних дерев та чагарників, видалення сухого та поламаного гілля та забезпечення їх вивезення.
Матеріалами справи містять фотографії надані до протоколу № 003191 від 12.05.2020, з яких вбачається, що на прилеглій території товариства є нескошені бур`яни та трава.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання апелянта, що такі фото не є належними доказами по справі у розумінні вимог КАС України та не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки на фото чітко вбачається територія, яка належить ПрАТ «Маріуполь-Авто». Крім того, ОСОБА_1 під час складання протоколу та розгляду справи не заперечував про факт не здійснення скошування трави, висота якої перевищує 10 см на території прилеглій до ПрАТ «Маріуполь-Авто» на відстані 15 метрів. Факт того, що територія, на якій вчинено правопорушення є прилеглою до ПрАТ «Маріуполь-Авто» позивач також не заперечував. 
Суд не приймає посилання апелянта, що на момент складання постанови про адміністративне правопорушення 10.06.2020 року не було укладено договору про утримання в належному стані об`єкту благоустрою, оскільки укладення договору зазначеного виду не є обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил благоустрою, за ст. 154 КУпАП. 
При цьому, на час складання протоколу №003191 від 12.05.2020 на території м. Маріуполя діяли Правила благоустрою території м. Маріуполя, затверджені рішенням Маріупольської міської ради від 21.06.2011 №6/8-616, які на час вчинення правопорушення та винесення рішення по справі діяли зі змінами та доповненнями, внесеними рішеннями міської ради від 20.09.2011 №6/11-962 від 16.04.2013 №6/27-3040, від 23.12.2016 №7/14-1099. Новоприйняті Правила благоустрою введені в дію лише з 01.11.2020 року згідно Рішенням Маріупольської міської ради від 28.08.2020 року №7/56-5590.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про порушення позивачем приписів п.п. 10 п. 14.5 Розділу 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, що тягне відповідальність за ст.152 КУпАП.
Таким чином, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.
При цьому, є неприйнятими посилання апелянта на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №202/2862/17, від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а, оскільки стосуються правовідносин, що не є подібними спірним у даній справі, їх розгляд віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Судом встановлено, що приписи статтей 277-2,278,285 КУпАП Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради були дотримані в повному обсязі, що підтверджується наявними в справі документами.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись статтями  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  327,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2021 року у справі  № 263/7814/20 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2021 року у справі  № 263/7814/20 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 29 листопада 2021 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення виготовлено 29 листопада 2021 року.

Головуючий                                                                                             І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                       Т.Г. Гаврищук

                                                                                                     А.В. Гайдар