ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року 
м. Черкаси

Справа № 712/11291/20		
Провадження № 22-ц/821/1668/21		
Категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.
секретаря: Винник І.М.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом)
відповідач:  ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2021 року (ухваленого в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Пересунька Я.В., повний текст рішення складено 09 липня 2021 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

16 листопада 2020 року  ОСОБА_1  звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до  ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з 5 вересня 2005 року ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 .
Позивачка вказує, що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 березня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного судового рішення державним виконавцем 19 червня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 47922035.
Не зважаючи на рішення суду та відкрите виконавче провадження, відповідач має заборгованість за аліментами.
Так, згідно з довідкою головного державного виконавця від 11 листопада 2020 року заборгованість ОСОБА_2 за період із 1 липня 2019 року по 1 листопада 2020 року зі сплати аліментів станом на 1 листопада 2020 року становить 41 932,24 грн.
У позовній заяві зазначено, що відповідач є працездатною особою, доказів щодо поважності причин несплати аліментів державному виконавцю не надано, він тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, питання про зменшення розміру аліментів не заявляв, що свідчить про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами.
В зв`язку з чим,  ОСОБА_1  звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із відповідним позовом та просила постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за період із 1 липня 2019 року по 1 листопада 2020 року в розмірі, який дорівнює сумі заборгованості відповідача по аліментам - 41 932,24 грн. Судові витрати покласти на відповідача.
В свою чергу, 01 лютого 2021 року ОСОБА_2  звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з ОСОБА_2  на даний час стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_2 вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів він своєчасно, щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини, при цьому утримання аліментів проводиться бухгалтерією підприємства, на якому він працює. Крім того, на різноманітні свята він купує своїй дочці подарунки, а впродовж року, по мірі можливості, купує їй особисті речі (одяг, взуття тощо).
Також ОСОБА_2  у своєму зустрічному позові зазначає, що до розірвання шлюбу з ОСОБА_1 він працював на підприємстві «Інтерплита», на якому в певний період припинили виплачувати зарплату, через що він змушений був перейти на роботу в ПрАТ «Азот», але й там почались проблеми з виплатою зарплати, у зв`язку з чим він звільнився з роботи в червні 2017 року.
Проте, не зважаючи на вкрай скрутне матеріальне становище, за рахунок позичених коштів він також щомісяця сплачував аліменти на утримання дочки в розмірі приблизно 1 800,00 грн.
Паралельно з цим, вказує ОСОБА_2 , він звернувся до суду про стягнення з ПрАТ «Азот» заборгованості за заробітною платою та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і рішенням Соснівського районного суду м.Черкас від 4 березня 2019 року у справі № 712/15133/18 на його користь було стягнуто 8692,43 грн. заборгованості по заробітній платі та 168 657,88 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також судові витрати, а всього стягнуто 179 036,31 грн. з утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.
Після отримання вказаних коштів він погасив борг за своєю розпискою та сплатив борг за розпискою матері, які були витрачені на лікування раку.
На думку ОСОБА_2 , з цих коштів не повинна стягуватись 1/4 частина на оплату аліментів. 
ОСОБА_2 також у своєму зустрічному позові зазначає, що наразі його майновий стан погіршився, оскільки він хоч і працює офіційно, але отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 5200,00 грн., а в зв`язку з епідемією та введенням підприємством карантинних заходів воно діє нестабільно, що негативно впливає на розмір його заробітної плати та загальний матеріальний стан. Крім того, вказує ОСОБА_2 , він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою, яка має на утриманні неповнолітню дитину від першого шлюбу.
Після сплати аліментів, комунальних платежів, вказує позивач, у нього залишається приблизно 2 100,00 грн. на проживання.
На думку позивача, вказані обставини в їх сукупності є достатньою підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.
ОСОБА_2  звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із зустрічною позовною заявою та просив постановити рішення, яким звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 41 932,00 грн. у виконавчому провадженні № 47922035.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2021 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами до спільного розгляду з первісним позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2021 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів - відмовлено. 
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що на думку суду, грошовий дохід у виді середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 168 657,88 грн., який стягнуто на користь працівника ОСОБА_2 на підставі рішення суду, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів, що стягуються з такої особи, оскільки такі кошти не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а є санкцією для роботодавця за несвоєчасний розрахунок з працівником при звільненні та разовою компенсаційною виплатою для працівника.
Отже, державний виконавець, на думку суду, помилково у липні 2019 року включив до розрахунку заборгованості за аліментами боржника ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 41 932,24 грн., врахувавши при цьому отримані ним грошові кошти в розмірі 168 567,88 грн., стягнуті за рішенням суду.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 має заборгованість за аліментами перед ОСОБА_1 на утримання їх спільної дочки ОСОБА_3 , а тому первісний позов про стягнення пені за аліментами задоволенню не підлягає.
Надаючи оцінку доводам зустрічного позову про звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 41 932,00 грн. у виконавчому провадженні № 47922035, суд не вбачає підстав для задоволення такого зустрічного позову, оскільки як встановлено, що така заборгованість по аліментам була нарахована державним виконавцем помилково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 06 серпня 2021 року  ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні заявлених нею позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції при визнанні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні помилковим, вийшов за межі предмету позову, оскільки питання щодо законності даного розрахунку не ставилося та ніким із сторін оскаржено не було.
Крім того, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, судом першої інстанції не вірно визначено дохід, з якого не можна стягувати кошти в рахунок плати по аліментах.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 30 серпня 2021 року, ОСОБА_2 , посилаючись на те, що доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, суперечать наявним по справі доказам, просить подану нею апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалене Соснівським районним судом м. Черкаси рішення від 17 червня 2021 року - залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 5 вересня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 грудня 2011 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 ; батьками дитини є сторони по справі (а.с. 13).
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.14)
На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист і постановою старшого державного виконавця Орел І.С. Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 19 червня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47922035. (а.с. 15, 16)
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, станом на 1 листопада 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість за аліментами в розмірі 41 932,24 грн. (а.с. 18)
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 березня 2019 року у справі № 712/15133/18, яке набрало законної сили 9 квітня 2019 року, стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 8 692,43 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 168 657,88 грн., та судові витрати 1686,00 грн., а всього стягнуто 179 036,31 грн. (а.с.193-194)

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1   підлягає до задоволення,  виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Матеріалами справи підтверджено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу сторони мають дочку  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2  та користь  ОСОБА_1  аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання дочки  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист і постановою старшого державного виконавця Орел І.С. Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 19 червня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47922035. 
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, станом на 1 листопада 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість за аліментами в розмірі 41 932,34 грн.
Аналізуючи зміст вказаного розрахунку вбачається, що вказана заборгованість нарахована з липня 2019 року, оскільки боржник в межах виконавчого провадження ОСОБА_2 отримав кошти у розмірі 168 657,88 грн. від ПрАТ «Азот» на виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 березня 2019 року.
Розрахунок державного виконавця про наявний розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_2 не спростовано та в установленому законом порядку ніким із сторін не оскаржувався.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Чинним законодавством передбачена презумпція вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак, відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.
Доказів того, що заборгованість за аліментами виникла внаслідок несвоєчасної виплати боржнику ОСОБА_2 заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, матеріали справи не містять, а тому, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 набула право на стягнення з відповідача неустойки, виходячи із розміру заборгованості за аліментами, за зазначений вище період.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Такий правовий висновок щодо порядку обчислення пені уразі виникнення заборгованості з сплати аліментів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
Звертаючись до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивачкою додано розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Апеляційним судом перевірено розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розрахунок проведено з урахуванням положення статті 196 СК України.
Відповідачем не зазначено та не надано доказів того, що він як батько дитини надавав або пропонував допомогу на утримання дитини у вигляді грошової і (або) натуральної форми, що могло б бути враховано під час вирішення питання про підставність нарахування неустойки.
Заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, що при вирішенні спору, суд першої інстанції фактично вийшов за межі предмету позову, оскільки законність та правильність наведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам ніким не оскаржувалося та сторонами не оспорювалося, як і дії самого державного виконавця щодо його нарахування. 
Як вбачається із наявних матеріалів справи, ОСОБА_2 не заперечує наявності такої заборгованості, звернувшись до суду із вимогою, викладеною ним в зустрічному позові, про його звільнення від сплати /погашення/ такої заборгованості по аліментам.
Також є підставними твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні прийшов до помилкового висновку, що суми заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні не входять до переліку видів доходу, які враховуються при визначенні розміру аліментів.
Виходячи із вказаного Переліку, затвердженого постановою КМУ від 26.02.1993 року за № 146, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника не входить до переліку видів доходу, з якого не проводиться утримання аліментних платежів.
При розгляді спору, суд першої інстанції на вищезазначене не звернув належної уваги і прийшов до неправильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , викладених нею в основному позові.
Правильність вирішення судом першої інстанції зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам сторонами під сумнів не ставилося і в цій частині рішення суду сторонами не оскаржувалося. 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1ст.374ЦПК України).
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;   3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню відповідно до п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про стягнення пені за несплату аліментів, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 . 
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17 викладено висновок проте, що у разі задоволення позов позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.
Порядок сплати, розмір судового збору визначається у відповідності з Законом України «Про судовий збір».
Згідно підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
За таких обставин,сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави за подання позовної заяви складає 908,00 грн., за подання апеляційної скарги 1362,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення пені за несплату аліментів -скасувати.
Постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП:  НОМЕР_2 )на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) пеню за несплату аліментів у розмірі 41 932,24 грн. (сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять дві гривні двадцять чотири коп.)
В рештірішення Соснівського районного суду м. від 17 червня 2021 року - залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП:  НОМЕР_2 )на користь держави судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн., а всього стягнути 2270,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча          О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов