ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/2598/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року 
у справі №160/2598/21 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачці на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2020 №04.2/49/20-С;
визнати противним та скасувати рішення Лівобережного об`єднаного управління ПФУ в м. Дніпро №912050814230 від 23.11.2020 про зміну розміру відсотків нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з встановлених на день виходу у відставку 90% на 72%;
визнати противним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом №2065-344/Г-01/8-0400/21 від 23.01.2021, про відмову у здійсненні проведення перерахунку щомісячного довічного грошового  утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду №04.2/49/20-С від 19.03.2020;
зобов`язати відповідача з 19 лютого 2020 року провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду №04.2/49/20-С від 19.03.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з вересня 2016 року позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке призначено їй у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Після перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання, проведеного відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі №160/10114/20, розмір щомісячного довічного грошового утримання був зменшений до 72% відповідних сум суддівської винагороди. Позивачка не погоджується з такими діями відповідача, зазначаючи, що при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання вона має право на збереження відсотку нарахування щомісячного довічного грошового утримання, визначеного на момент його призначення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 позов задоволено.
Суд першої інстанції виходив з того, що щомісячне довічне грошове утримання позивачки на момент перерахунку вже було обчислене, а тому могло лише перераховуватись. На час звернення позивачки до Пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме: збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з 01.01.2020 базовий оклад судді апеляційного суду склав 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян). Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними.
При цьому суд першої інстанції зазначив, що норми спеціальних законів, які були чинними у період від моменту призначення позивачу спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році, не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди. Правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. 
Скаржник вказує, що підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачки у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні. З дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-рп/2020  Закон України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VІІІ не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Здійснюючи перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці, відповідач керувався діючою нормою ч.3 ст. 142 Закону №1402-VІІІ, якою передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Отже, відповідач вказує, що здійснюючи перерахунок довічного грошового утримання позивачу з 19.02.2020 на виконання рішення суду від 17.09.2020 у справі №160/10114/20 із застосуванням положень ч.3 ст. 142 Закону №1402-VІІІ, він діяв на підставі та в межах чинного законодавтсва. 
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів    ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка – ОСОБА_1 є суддею у відставці з 15.09.2016 на підставі постанови Верховної Ради України №1515-VIII від 08.09.2016, що підтверджується наказом Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.09.2016 №135/к, має стаж роботи судді, який дає право на відставку 31 років 6 місяців 20 днів.
Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, відповідно до розпорядження №814230 від 24.10.2016 позивачці встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді,  призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Частиною третьою статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
02.06.2016 прийнятий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 (окремі положення набрали чинності 17.07.2016).
Відповідно до п.2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону №1402-VIII  визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до п.25 розділу ХІІ Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №  2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.
19.03.2020 Дніпровським апеляційним судом позивачці видана довідка №04.2/49/20-С про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Вказана довідка видана відповідно до Закону №1402-VIII про те, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачки як судді у відставці, складає 227016,00 грн., у тому числі: посадовий оклад -126120,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) - 100896,00 грн.; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 0,00 грн.; доплата за науковий ступінь - 0,00 грн.; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн.; щомісячна доплата відповідно до ч.6 ст.135 Закону  України «Про судоустрій і статус суддів» - 0,00 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі №160/10114/20, яке набрало законної сили 19.10.2020, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10000/03-16 від 21.08.2020 в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 13.08.2020 на підставі вказаної довідки Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2020 №04.2/49/20-С.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2020 №04.2/49/20-С про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
Суд, застосовуючи правову позицію, викладену у рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20 (Пз/9901/5/20), яке набрало законної сили 07.08.2020, визнав за позивачкою право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі цієї довідки з 19 лютого 2020 року, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII. 
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі №160/10114/20 відповідачем з 19.02.2020 перераховано щомісячне довічне грошове утримання позивачки як судді у відставці в розмірі 72% від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді. 
Не погоджуючись з діями відповідача щодо зменшення відсоткового показника з 90% до 72%, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон №1402-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.142 Закону  №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.2 ст.142 Закону №1402-VIII).
За правилами ч.3 ст.142 Закону №1402-VIIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частиною 4 статті 142 цього Закону передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Разом з тим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Зокрема, пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020  визнані такими, що не відповідають Конституції України   (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.
У вказаному рішенні зазначено, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013).
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Згідно з ч.1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Аналогічна правового висновку дійшов  Верховний Суд викладена у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).
При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень  Закону № 2453-VI. 
Отже, з 19.02.2020 для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.
За позицією позивачки у спірному випадку перерахунок щомісячного довічного грошового утримання  мав бути здійснений позивачці виходячи із розміру 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки їй призначено довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, що є сталою величиною та не може змінюватися.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з судом першої інстанції про правильність такого  висновку позивачки. 
Маючи на час виходу у відставку (15.09.2016) стаж роботи, який дає право як на відставку, так і на отримання щомісячного довічного грошового утримання,   позивачка згідно Закону № 2453-VI мала право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. 
Відповідно до ст.133 Закону №2453-VI суддівська винагорода  складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 у справі №11-р/2018).
Законом № 1402-VIII в чинній редакції встановлені інші правила визначення щомісячного довічного грошового утримання, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.3 ст.142 Закону № 1402-VIII).
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII  суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються регіональні коефіцієнти (ч.4 ст.135 Закону № 1402-VIII). 
Суд апеляційної інстанції вважає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може бути здійснений із застосуванням одночасно двох різних законів, а саме: щодо відсоткового показника суддівської винагороди відповідно до правової норми, що втратила чинність, а розмір суддівської винагороди - за діючою нормою Закону №1402-VIII, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства та  суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Вважаючи можливим застосування різних законів при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, позивачка не врахувала, що відповідно до діючої на час призначення їй щомісячного довічного грошового утримання норми закону розмір щомісячного довічного грошового утримання визначався як певний відсоток суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень  Закону №2453-VI, тобто виходячи з інших складових суддівської винагороди, а не суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, як помилково зазначає позивачка.  
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що застосування відсоткового значення (в спірному випадку 90%) до суддівської винагороди, обчисленої  згідно Закону № 1402-VIII, прямо суперечить його змісту та є необґрунтованим. 
Таким чином, приймаючи до уваги, що на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, передбачені ст.142 Закону № 1402-VIII,  при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.
Як встановлено судом вище, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі №160/10114/20 відповідачем проведено перерахунок щомісячного грошового утримання позивачки як судді у відставці виходячи з 72 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI  з урахуванням стажу роботи на посаді судді 31 рік 06 місяців та 21 день на підставі статті 137 цього Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідачем при визначенні позивачці розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці правильно встановлено відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у розмірі  72%, а саме: 50% (20 років роботи на посадах, які дають право на отримання щомісячного грошового утримання судді) + 11 х 2% (за кожний повний рік роботи на посадах, які дають право на отримання щомісячного грошового утримання судді понад 20 років).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи,  ухвалено рішення з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового про відмову в  задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №160/2598/21 скасувати, прийняти нове рішення.  
В позові відмовити. 
Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко