РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року
м. Рівне

Справа № 559/918/21
Провадження № 22-ц/4815/950/21

Рівненський апеляційний суд :
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 травня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» про  відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» про  відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Обрання територіальної юрисдикції (підсудності) справи, мотивувала посилаючись на ч.3 ст. ст28 ЦПК України.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 травня 2021 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601).

У поданій на вказану ухвалу апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1  вказує, що правовідносини виникли в зв`язку зі смертю чоловіка та батька позивачів внаслідок ДТП; позивач не є учасником договірних правовідносин; позов стосується відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
З наведених підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до Дубенського міськрайонного суду для продовження розгляду.
Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.
Оскаржувана ухвала місцевого суду мотивована тим, що зі змісту поданого позову вбачається, що спірні правовідносини виникли з підстав відмови відповідача виплатити на користь позивача суму страхового відшкодування. Не зважаючи на те, що внаслідок ДТП позивачеві було завдано шкоду, між вказаними сторонами не виникло деліктних правовідносин, а виключно правовідносини договірного характеру, що виникли у зв`язку з укладенням договору страхування на користь третіх осіб. Відтак, у позивача не виникає права на альтернативну підсудність даного спору, а отже позов має бути поданий за загальним правилом, передбаченим ч. 2 ст. 27 ЦПК України.
Такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи.
З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «МАН» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 рухаючись по автомобільній дорозі Київ-Чоп зі сторони м. Львова в напрямку м. Рівне в с. Кам`яниця Дубенського району допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди помер на місці події. У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулась до страхової компанії винуватця ДТП – ТДВ СК «Альфа-Гарант» за виплатою страхового відшкодування.
Листом від 01 квітня 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило ОСОБА_1 про прийняття рішення сплатити частину страхового відшкодування одноразово, а саме моральну шкоду у розмірі 56 676,0 та 30 699,50 грн. відшкодування на утримання, та те, що інша частина грошових коштів по втраті годувальника буде проводитись щомісячно до 30 числа кожного місяця у сумі 2361,50 грн. до повного погашення. Не погоджуючись з рішенням в частині розтермінування виплати страхового відшкодування позивачка звернулась до суду з позовом.
Як видно зі змісту позовної заяви,  ОСОБА_1  просить суд стягнути суму страхового відшкодування однією виплатою за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування, три відсотки річних, пеню та судові витрати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 витікають з факту смерті ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Між сторонами спору в межах даної цивільної справи відсутні договірні відносини щодо страхування. Страхувальником за договором страхування є особа, що вчинила ДТП - ОСОБА_3 .
Потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється відповідними правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Таку позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15.
Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що спір виник на підставі договору страхування, тому має розглядатися судом за загальними правилами підсудності, та постановив необґрунтовану ухвалу про передачу справи за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.
Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 382, 383, 384, 389 України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 травня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді:                                          Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків