П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1473/21	
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М. ,  Шляхтицького О.І. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року по справі № 420/1473/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2021р. №1548/0709, №1549/0709, №1550/0709
У С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року Приватне акціонерне товариство «Іллічівськзовніштранс» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.11.2021 р. №1548/0709, №1549/0709, №1550/0709.
В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» посилалось на те, що висновки акта перевірки від 13.10.2020р. №000014/15-32-07-09/01860124 ґрунтуються виключно на податковій інформації із баз даних та є припущеннями перевіряючих. При цьому, будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отриманні з автоматизованих систем контролюючого органу носять інформаційний характер та не є належним доказом порушення платником податку законодавчих приписів. Фахівцями контролюючого органу не здійснено аналіз суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, а також документів первинного бухгалтерського обліку. Також, позивач вказував про надання до перевірки усіх необхідних документів з метою підтвердження реальності здійснення фінансово-господарської діяльності у межах договірних правовідносин, які склалися між ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» та ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД». Крім того, на думку позивача, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.
Відповідач – Головне управління ДПС в Одеській області з позовними вимогами не погоджувалось з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що у ході проведення перевірки податковим органом до ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» надано запит від 23.09.2020р. про надання належним чином засвідчених копій документів по взаємовідносинах із контрагентами ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД». Натомість, до перевірки надано лише договори, додаткові угоди, видаткові накладні. Будь-яких інших документів із приймання-передачі, транспортування матеріальних цінностей, підтвердження їх походження та місця фактичного отримання ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» не надано. Також, 30.09.2020р. контролюючим органом до ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» надано повторний запит про надання документів. Однак, станом на 06.10.2020р. будь-яких документів та пояснень відповідно до запиту надано не було. Крім того, відповідач стверджував про відсутність інформації та відомостей щодо наявності власних та орендованих складачів та місць зберігання. Згідно умов договорів передача товару відбувається на складах Постачальника, якщо інше не визначено специфікаціями. Натомість специфікацій до перевірки не надано. Підтвердженням передачі є відмітка покупця у товаросупровідних документах, які постачальник надає покупцю. Отже, відсутність товаросупровідних документів (ТТН) свідчить про відсутність поставки, фактичної передачі вказаних товарів на адресу покупця. До того ж, до перевірки не надано документи щодо якості товару, а саме висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи та будь-яких інших документів. Означене, на думку контролюючого органу, свідчить про нереальність вчинення господарських операцій.
Згідно із поданою ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» до суду першої інстанції відповіддю на відзив, інформація, що перевіряючі не отримували від платника податків витребувані документи є недостовірною та спростовується наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, як зазначав позивач, відсутність в товарно-транспортних накладних конкретної адреси пункту навантаження не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичних рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. При укладені договорів сторонами було досягнути усіх істотних умов, такі правочини спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству, є чинними, а придбані товари використовувались у господарській діяльності позивача з метою отримання прибутку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021р. по справі №420/1473/21 адміністративний позов ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № 1548/0709 від 30.11.2020р., № 1549/0709 від 30.11.2020р., № 1550/0709 від 30.11.2020р.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач залишив недоведеним факт нереальності здійснення господарських операцій з контрагентами позивача та передчасно дійшов висновку про неможливість здійснення господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження постачальника, обсягу матеріальних ресурсів (з урахуванням доставки, навантаження, розвантаження). Також, за наслідками дослідження наявних у матеріалах справи доказів окружним адміністративним судом відхилено твердження відповідача про те, що позивач неправомірно переніс інформацію зі складених первинних документів до облікових регістрів, а з них – до Декларацій з ПДВ, а також посилання на те, що відповідні складені документи не можуть за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, вважатися первинними документами для підтвердження даних обліку, оскільки надані до суду документи (договори поставки, видаткові накладні, оборотно-сальдові відомості, видаткові накладні та ін.) за своєю суттю є первинними документами та містять усі необхідні реквізити. До того ж, дані відповідача щодо контрагентів позивача, а саме про їх відповідність критеріям ризиковості, не повинні впливати на господарську діяльність позивача. Крім того, відсутність ТТН за договором постачання не є достатньою підставою для висновку про безтоварний характер операції постачання продукції. Паспорти та сертифікати якості не є документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій, тобто не є первинними документами, на підставі яких формуються показники податкової звітності, а їх відсутність не може однозначно свідчити про відсутність факту постачання товару.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДПС в Одеській області подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку відповідача, спірне рішення окружного адміністративного суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області не зазначає, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву (т.ІІ а.с.1-9, т.ІІ а.с.55-65).
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.
Зокрема, колегією суддів установлено, що видами економічної діяльності ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» є: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 50.20 Вантажний морський транспорт; 52.10 Складське господарство; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
18.05.2020р. між ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» (Покупець) та ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА» (Постачальник) укладено договір поставки №18/05, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця будівельні та інші матеріали, а Покупець зобов`язується цей товар прийняти і своєчасно оплатити відповідно до умов цього Договору. 
Апеляційним судом з`ясовано, що 30.06.2020р. між ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» (Покупець) та ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД» (Постачальник) укладено договір поставки №30/06, згідно із п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця будівельні та інші матеріали, а Покупець зобов`язується цей товар прийняти і своєчасно оплатити відповідно до умов цього Договору.
З матеріалів справи убачається, що 02.07.2020р. між ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» (Покупець) та ТОВ «В.В.С.-БУД» (Постачальник) укладено договір поставки №02/07, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця будівельні та інші матеріали, а Покупець зобов`язується цей товар прийняти і своєчасно оплатити відповідно до умов цього Договору.
Судом апеляційної інстанції установлено, що у період з 23.09.2020р. по 06.10.2020р. на підставі направлень, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, у відповідності до п.п.20.1.4.п. 20.1 ст. 20, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, фахівцями податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020р. у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.08.2020р. №9206362505 від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більш 100тис.грн., з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. 
За наслідками вищеозначеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Іллічівськзовніштранс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більш 100тис.грн., з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах» №000014/15-32-07-09/01860124 від 13.10.2020 року, у висновках якого наголошено на заниженні позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення) у липні 2020 р. у сумі 231434грн. та заниженні від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в липні 2020р. на суму 100883грн., що призвело до порушення вимог п.44.1 ст.44, а.а.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України.
На підставі акта перевірки №000014/15-32-07-09/01860124 від 13.10.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено спірні податкові повідомлення-рішення від 30.11.2021р. №1548/0709, №1549/0709, №1550/0709.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України установлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі  ст.181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Відповідно до ст.204  Цивільного кодексу України правочин є правомірним,  якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду, є реальність господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту. Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичне надання послуг, здійснення поставки товарів (надання послуг, виконання робіт), та їх отримання іншою стороною, а також документи, котрі підтверджують використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.
Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у справі документів, а саме: заявок на поставку, рахунків-фактури, оборотно-сальдових відомостей, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, актів списання товарів, прибуткових накладних, видаткових накладних, останні складено з дотриманням законодавчо передбачених вимог, містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, підписи засвідчені печатками відповідних підприємств, тобто повністю відповідають вимогам п.п.201.1,  201.7  ст.201 Податкового кодексу України та відповідно підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій, а відтак у розумінні  ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, що відповідно спростовує висновок відповідача стосовно відсутності реального та фактичного постачання товару.
Також, судом з`ясовано, що відповідні суми ПДВ за складеними контрагентами позивача та наданими позивачем до перевірки податковими накладними були включені ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» до складу податкового кредиту за відповідний період.
Відповідно до п.п.14.1.181  п.14.1  ст.14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010року №2755-VІ  податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з  розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України установлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Так, у даному випадку датою виникнення у позивача права на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту, є, зокрема, дата отримання позивачем виписаних його контрагентами податкових накладних.
Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог  статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом  201.11  статті  201  цього  Кодексу.
Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту у суб`єкта господарювання виникає у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (робіт, послуг), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару (робіт, послуг) та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.
Апеляційним судом з`ясовано, що включена позивачем до складу податкового кредиту оскаржувана сума податку на додану вартість повністю підтверджена, серед іншого, податковими накладними, складеними його контрагентами з дотриманням вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи  продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Будь-яких доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача, на момент видачі ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» податкових накладних, не були зареєстровані у законодавчо визначеному порядку платниками податку на додану вартість, та не сплачували у встановленому законом порядку відповідні суми податку до бюджету, податковим органом суду не надано.
Водночас, колегія суддів вважає за доцільне зауважити, що доводи податкового органу щодо отримання платником необґрунтованої податкової вигоди, мають ґрунтуватись на сукупності доказів, які б безумовно та беззаперечно підтверджували існування обставин, які виключають право платника на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту.
Між тим, відповідачем  - Головним управлінням ДПС в Одеській області, у межах розгляду даної адміністративної справи, належними та допустимими доказами існування таких обставин не доведено, як власне не доведено і здійснення ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» та його контрагентами узгоджених дій, спрямованих на створення штучних умов для отримання незаконної податкової вигоди.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до статті 1 якого первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що первинний документ містить дві обов`язкові ознаки, а саме: він має містити відомості про господарську операцію, та підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" установлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Системний аналіз наведених законодавчих приписів дає змогу дійти висновку, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій, а також зв`язку між фактом придбання товару (робіт/послуги) та подальшою господарською діяльністю.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Зокрема, як з`ясовано колегією суддів, та зазначено вище, господарські операції Товариства позивача з ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД» підтверджуються наданими до суду та наявними у матеріалах справи заявками на поставку, рахунками-фактури, оборотно-сальдовими відомостями, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами списання товарів, прибутковими накладними, видатковими накладними, які відповідають визначенню «первинні документи», наведеному у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до вимог ч.2  ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, на підставі наданих позивачем, та досліджених судом первинних документів (складених при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентами), судом апеляційної інстанції установлено, що вищеокреслені фінансово-господарські операції мали реальний характер, були опосередковані дійсним рухом активів, адже судом з`ясовано зміст кожної операції, та її підтвердження необхідними документами первинного бухгалтерського та податкового обліку.
При цьому, в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено та до матеріалів справи не додано заслуговуючих на увагу апеляційного суду доказів, які б безумовно свідчили про фіктивність фінансово-господарських операцій між ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» та ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД».
Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків повинен довести наявність законних підстав для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначенні суми його податкового обов`язку.
Зокрема, як з`ясовано апеляційним судом та убачається з наявних у матеріалах справи документів, у межах розгляду даної справи, позивачем повністю доведено дотримання ним законодавчо передбачених умов щодо документального підтвердження  віднесених до податкового кредиту сум ПДВ, а також надано усі первинні документи, складені в межах відповідних фінансово-господарських операцій за участю його контрагентів, які повністю підтверджують реальне виконання правочинів та досягнення ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод товару для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком окружного адміністративного суду щодо безпідставності та необґрунтованості окреслених податковим органом у акті №000014/15-32-07-09/01860124 від 13.10.2020 року висновків та протиправності спірних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 30.11.2021 р. №1548/0709, №1549/0709, №1550/0709.
Стосовно доводів скаржника про ненадання ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» до перевірки в повному обсязі документів щодо взаємовідносин із контрагентами, колегія суддів зазначає таке.
Так, 23.09.2020р. податковим органом складено запит на отримання копій документів, у якому зазначено про необхідність надання ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» в термін до 29.09.2020р. копій наступних документів, а саме: договорів, додаткових угод, первинних бухгалтерських документів (актів виконаних робіт, накладних…, ТТН, подорожніх листів та інших документів з підтвердження фактичного постачання ТМЦ (послуг)…..), даних бухгалтерського обліку по взаємовідносинам з контрагентами (за період липень 2020 року): ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД» та пояснення з копіями документів (договори, додаткові угоди, первинні бухгалтерські документи (акти виконаних робіт, акти на списання, накладні), щодо подальшого використання придбаних товарів/послуг у господарській діяльності підприємства з даними бухгалтерського обліку.
З метою виконання вищеозначеного запиту ГУ ДПС в Одеській області від 23.09.2020р. ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» подано 30.09.2020р. до контролюючого органу копії документів на 39арк., а саме: аналізи рахунків 631 за липень 2020р. з ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД», договір поставки з додатками №30/06 від 30.06.2020р. з ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», договір поставки №02/07 від 02.07.2020р. з ТОВ «В.В.С.-БУД», договір поставки №18/08 від 18.05.2020р. з ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», рахунки-фактури за липень 2020р., видаткові накладні за липень 2020р.
30.09.2020р. контролюючим органом на адресу ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» направлено запит на отримання копій документів, у якому зазначено про необхідність додатково надати в термін до 05.10.2020р. засвідчені підписом посадової особи та скріплені печаткою ТТН, подорожні листи та інші документи з підтвердження фактичного постачання (руху) ТМЦ за період липень 2020р. по постачальникам: ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД»; документи щодо оформлення завдань на перевезення ТМЦ – наряди-замовлення, накази на відрядження, путьові листи тощо, відомості з журналу реєстрації заїзду на територію підприємства транспортних засобів з даним вантажем, якщо перевезення здійснювалось власними силами; заявок на виписку перепусток транспортних засобів з вантажами на територію підприємства з документами для їх оформлення, відомостей з журналів реєстрації транспортних засобів, які потрапили на територію підприємства тощо, якщо до перевезення було залучено підрядників по поставкам, здійсненим ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД» та ТОВ «В.В.С.-БУД». В запиті також зазначено про необхідність надання письмових пояснень щодо відповідальних матеріальних осіб, якими на складах постачальників отримувалися товари від вказаних постачальників та яким ПрАТ «ІЗТ» надавались довіреності на отримання вказаних матеріальних цінностей, де саме здійснювалась поставка, як проводився підрахунок (важення) поставлених товарів, хто саме ( за чий рахунок, з використанням якої спецтехніки) здійснював навантаження на транспортні засоби для подальшого перевезення товарів, отриманих ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД» та ТОВ «В.В.С.-БУД».
Як убачається з акта перевірки №000014/15-32-07-09/01860124 від 13.10.2020 року, у зв`язку з тим, що ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» до перевірки не у повному обсязі надано витребувані контролюючим органом документи, ГУ ДПС в Одеській області складено акти від 01.10.2020р. №000007/15-32-07-09/01860124, від 06.10.2020р. №000022/15-32-07-09/01860124.
Водночас, за наслідками дослідження наявних у матеріалах справи документів, колегією суддів установлено, що, на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України, суб`єктом владних повноважень означених актів ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було, як і не надано доказів на підтвердження їх надіслання на адресу ПрАТ «Іллічівськзовніштранс».
При цьому, на думку суду апеляційної інстанції є необґрунтованими посилання податкового органу відносно ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних на перевезення будівельних матеріалів, оскільки товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому.
До того ж, апеляційний суд зазначає, що ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» до матеріалів справи надано товарно-транспортні накладні.
Не є юридично спроможними доводи скаржника стосовно ненадання до перевірки висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи, з огляду на те, що вказаний висновок не є документом бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому ненадання такого висновку сама по собі не може свідчити про нереальність господарських операцій.
Не є ґрунтовними, на думку колегії суддів, у контексті спірних правовідносин, також доводи скаржника стосовно того, що у базах даних ДПС України немає інформації та відомостей щодо об`єктів оподаткування ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД», а також щодо наявності власних чи орендованих складів, оскільки відсутність у базах даних податкового органу означеної інформації не може слугувати достатньою підставою для безумовного висновку щодо недійсності фінансово-господарських правовідносин, які склалися між ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» та його контрагентами.
Крім того, апеляційний суд вважає за доцільне акцентувати увагу на тому, що у межах спірних правовідносин положення чинного податкового законодавства наділяють контролюючий орган широким колом повноважень з метою установлення реальності здійснення господарських операцій
Натомість, податковим органом не здійснено необхідно допустимого комплексу заходів з метою дослідження фінансово-господарських правовідносин, які склалися між ПрАТ «Іллічівськзовніштранс» та його контрагентами - ТОВ «ГРЕКО УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСЕПТ ТРЕЙД», ТОВ «В.В.С.-БУД».
Відтак, з огляду на установлені вище фактичні обставини справи, з урахуванням приписів чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновками окружного адміністративного суду щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 30.11.2021 р. №1548/0709, №1549/0709, №1550/0709 та необхідності їх скасування.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року по справі № 420/1473/21 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Шляхтицький О.І.