Справа № 450/4287/18                                Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/1455/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: Н. О. Шеремети, Р. П. Цяцяка 
                при секретарі: К. О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
в с т а н о в и в: 
       Позивач звернулася з позовом до суду, у якому просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс 1,6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі відповідно до ринкової вартості, встановленої проведеною оцінкою, визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,18 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0101, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , а також на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці.
       Зазначала, що зазначене майно придбано під час перебування в шлюбі. З огляду на вказане, вважає, що вищевказане майно належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності, а тому підлягає поділу. 
       Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
       Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,18 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0101, яка розташована за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Годовиця.
       У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3351 грн. 96 коп.
       Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . 
       Вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки судом не було встановлено обставин, які мають значення для справи, не забезпечено повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи.
       Зазначає, що при розгляді позовної вимоги про поділ об`єкта незавершеного будівництва, суд першої інстанції повинен був встановити наступні обставини: ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва, можливість визначення його окремих частин, що підлягають виділу та наявність технічної можливості довести до кінця будівництво об`єкта незавершеного будівництва. Вважає безпідставним висновок суду про недостатність в матеріалах справи доказів, оскільки ці докази судом не розглядались. Звертає увагу на те, що до позовної заяви були подані звіт про оцінку майна та будівельно-технічні документи, однак такі судом не були взяті до уваги. Суд не з`ясовував питання, пов`язані з технічним станом будинку та можливості його поділу. Надані нею докази суд не розглядав, однак обґрунтував своє рішення відсутністю експертного висновку, однак таке її право не роз`яснив, чим позбавив її можливості просити суд призначити відповідну судову експертизу. Також не погоджується з висновком районного суду про те, що спірний автомобіль придбаний за особисті кошти відповідача, набуті до укладення шлюбу. Вважає, що відповідачем не надано переконливих доказів про придбання спірного автомобіля саме за його особисті кошти. 
       Просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити. 
       У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.
       Відповідач ОСОБА_2 проти скарги заперечив.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів. 
       Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
       Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 02 серпня 2008 року, що підтверджується актовим записом № 1747, проведеним Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції та виданим на його підставі Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .
       Згідно позовних вимог ОСОБА_1 , сторонами набуто в шлюбі Автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс 1,6», 2008 року випуску, земельну ділянку площею 0,18 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0101 за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Годовиця та житловий будинок, який споруджено на зазначеній земельній ділянці, який не зареєстровано за жодною зі сторін на праві власності, у зв`язку з чим має статус незавершеного будівництва. 
       Встановлено, що автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс 1,6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 придбано відповідачем за договором купівлі-продажу автомобіля № 28103 від 21 лютого 2008 року, згідно якого продавець ТзОВ «Алекс Со» зобов`язався замовити, доставити і передати у власність, а покупець ОСОБА_2 - прийняти і оплатити на умовах цього договору товар - автомобіль, зазначений у додатку № 1 до договору. Згідно додатку № 1 до договору № 28103 предметом договору є автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс», об`єм двигуна 1600 куб. см., вартість 25830 доларів США.
       Згідно п. 3.3 зазначеного договору, покупець зобов`язався сплатити 10 % від вартості транспортного засобу протягом 3-х банківських днів з моменту отримання виставленого продавцем рахунку.
       Рахунком № 0000000492 від 14 жовтня 2008 року підтверджується, що відповідно до угоди № 28103 від 14 жовтня 2008 року ОСОБА_2 сплатив вартість спірного автомобіля в розмірі 127223 грн. 
       Автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс 1,6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 . 
       Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 131137966 від 17 липня 2018 року відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,18 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0101, розташована за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Годовиця, державна реєстрація якої проведена 02 квітня 2013 року. Земельна ділянка набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 квітня 2013 року.
       Згідно з абз. 2 п. 9 зазначеного договору покупець ОСОБА_2 стверджував, що на момент укладення цього договору він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 і ця земельна ділянка набувається ними за взаємною згодою як спільна сумісна власність відповідно до ст.ст. 63, 65 СК України.
       Судом також встановлено, що на земельній ділянці площею 0,18 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0101 за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Годовиця знаходиться об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1 та у стягненні грошової компенсації, що становить половину вартості автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс 1,6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , районний суд виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, з яких можна було би зробити висновок про ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва, про можливість визначення окремих частин такого і технічну можливість доведення до кінця будівництва зазначеними особами. При цьому суд зазначив, що сторони не скористалися своїм процесуальним правом на призначення відповідної судової експертизи для встановлення зазначених обставин. Суд також прийшов до висновку, що спірний автомобіль придбано виключно за кошти відповідача, набуті ним до укладення шлюбу. 
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів погоджується не повністю.
       Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі справі № 501/2211/18, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
       Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.
Матеріалами справи встановлено, що суд не виконав свого процесуального обов`язку, не роз`яснив сторонам їх право на призначення у справі судової експертизи для встановлення ступеня готовності об`єкта незавершеного будівництва, при цьому відмовив позивачу у визнанні права власності на 1/2 частину незавершеного будівництва з підстав, що така не скористалася своїм процесуальним правом на призначення відповідної судової експертизи для встановлення зазначеної обставини.
       Як вбачається з Висновку експерта по результатах проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз по заяві-замовленню  ОСОБА_1  з визначення можливості розподілу будинковолодіння № 58/20 від 21.12.2020 року, долученого позивачем до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції, ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом будинку за адресою АДРЕСА_1 становить 100%, провести розподіл незавершеного будівництвом будинку за адресою АДРЕСА_1 між співвласниками по 1/2 ідеальній частці технічно можливо, що дає можливість в судовому порядку за наявності спору визнати за позивачкою право на 1/2 частину цього незавершеного будівництва (як спільного майна подружжя), беручи до уваги, що суд визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,18 га, кадастровий № 4623682000:02:002:0101 за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Годовиця, на якій і розташоване таке незавершене будівництво.
       Матеріалами справи також встановлено, що на придбання автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс 1,6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , крім особистих коштів відповідача, було також затрачено 20 000 грн., подарованих сторонам на весілля, тому такі, на думку суду, є спільним майном подружжя та підлягають поділу.
       З наведених мотивів, у зазначеній частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
       Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Годовиця та стягнення грошової компенсації, що становить 1/2 ринкової вартості автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс 1,6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 скасувати.
       Ухвалити в цій частині нову постанову, якою ці позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволити частково.
       Визнати за  ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Годовиця, як частку у спільному майні подружжя.
       Стягнути з  ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 10 000 грн. компенсації вартості автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Гольф Плюс 1,6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий:         Н. П. Крайник 

Судді:                Н. О. Шеремета 

                                                                               Р. П. Цяцяк