Постанова
Іменем України                            
                                                                        
06 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 942/495/20
 
провадження № 61-8936св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів,
третя особа - Профспілкова організація Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат М`яготіна Олена Дмитрівна, на постанову Луганського апеляційного суду від 27 квітня 
2021 року у складі колегії суддів: Назарової М. В., Кострицького В. В., 
Лозко Ю. П., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (далі - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Профспілкова організація Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що з 01 липня 2019 року він працював начальником газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика на підставі трудового договору та відповідно до наказу про прийняття на роботу від 26 червня 2019 року № 145-к.
23 січня 2020 року йому повідомлено, що зміни з 26 грудня 2019 року відбулися зміни штатної чисельності та істотних умов праці працівників газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика, зокрема скорочення штатної посади начальника газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (далі - Новопсковиський промисловий майданчик Сєвєродонецького ЛВУМГ) 
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».
Наказом від 23 березня 2020 року № 69-к його було звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Вважав, що цей наказ є незаконним, оскільки формулювання причин звільнення не відображає обставин, які свідчать про підстави та про дотримання відповідачем процедури звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Вказував, що в наказі не зазначено про скорочення чисельності або штату працівників, наказ не містить конкретних даних щодо обґрунтування змін до організаційної структури ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», які стали підставою для скорочення численності або штату працівників, також наказ не містить даних про виконання відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України та про персональне попередження його про наступне звільнення з посади у зв`язку зі скороченням, він не був ознайомлений 
з наказом від 26 грудня 2019 року № 346 «Про скорочення штату», а отже, не був ознайомлений про зміни до штатного розпису; йому не були запропоновані наявні вакансії, які б він за рівнем своєї кваліфікації міг виконувати, а були запропоновані вакансії оператора ГРС 4 розряду, електрозварника, змінного інженера, водія, машиніста технічних компресорів, які не відповідали освіті, кваліфікації та досвіду позивача, що свідчить про формальний підхід адміністрації до його працевлаштування.
Крім того, замість газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика була створена служба «Компресорна станція» із залишенням тих самих функцій, які виконувала газокомпресорна служба, 
і в новій структурі введено посаду начальника служби «Компресорна станція», яка є аналогічною за змістом та обсягом посадових обов`язків 
і функціонального навантаження тій, з якої звільнено позивача. Однак така посада йому не була запропонована, що є порушенням пункту 2.5 колективного договору на 2020-2022 роки, ухваленого конференцією трудового колективу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» 
23 грудня 2019 року.
Зазначав, що на вказану посаду було прийнято іншого працівника 
ОСОБА_2 , який за фахом та досвідом має нижчу продуктивність та кваліфікацію праці, ніж він. Відповідач звільнивши його із займаної посади, не врахував, що він мав першочергове право на працевлаштування 
у новостворюваних і чинних структурних підрозділах товариства за освітою, фахом та досвідом роботи, оскільки його тривалий безперервний стаж роботи в газовій промисловості складає 26 років 06 місяців 01 день, за час роботи він постійно підвищував свій професійний рівень за професією та кваліфікацією, неодноразово заохочувався.
Вважав, що було порушено порядок надання згоди виборного органу первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору 
з ініціативи відповідача.
Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ від 23 березня 2020 року № 69-к про звільнення його з посади начальника газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького ЛВУМГ 
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» з 23 березня 2020 року 
у зв`язку зі скороченням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; 
- поновити його на посаді начальника газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького ЛВУМГ 
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» з 23 березня 2020 року; 
- стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького ЛВУМГ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 березня 2020 року по день набрання законної сили рішенням суду включно.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 23 грудня 2020 року у складі судді Стеценка О. О. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ від 23 березня 2020 року № 69-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів 
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» з 23 березня 2020 року 
у зв`язку зі скороченням на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» з 23 березня 2020 року.
Стягнуто з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 
240 811,70 грн з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України відповідач не виконав вимог частини другої статті 40, статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування останнього, не запропонував йому всі наявні вакантні на підприємстві посади, роботи за відповідною професією чи спеціальністю, яку працівник міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, незалежно, в якому структурному підрозділі працівник працював. 
У задоволенні вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23 березня 2020 року до набрання рішенням законної сили суд відмовив, оскільки останнім робочим днем позивача 
є 23 березня 2020 року, а часом закінчення вимушеного прогулу є рішення суду про поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Луганського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» задоволено.
Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 23 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачу з часу попередження його про майбутнє вивільнення (22 січня 2020 року) неодноразово пропонувалися всі наявні на підприємстві ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» вакансії, що відповідає змісту 
пункту 2.5 колективного договору, відповідно до якого вакансії мають бути не лише у новоутвореній структурі, а і в чинній, і від яких позивач відмовився. Висновок суду першої інстанції про те, що позивач мав першочергове право на працевлаштування у новоствореному підрозділі 
і саме на ту посаду, яку він обіймав, і що на посаду начальника новоствореного підрозділу було прийнято менш кваліфікованого працівника, не ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи, оскільки при скороченні чисельності або штату працівників переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою продуктивністю праці і кваліфікацією. Проте таке переважне право враховується лише у випадку скорочення однорідних професій чи посад. Відповідач як власник підприємства в межах своїх дискреційних повноважень на власний розсуд визначив рівень кваліфікації 
і продуктивності вивільнених працівників, яких вважав за потрібне перевести до новоствореної служби «Компресорна станція», та вжив заходів до працевлаштування позивача, посада якого скорочувалася.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у травні 2021 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат М`яготіна О. Д., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити 
в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі. 
У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року справу призначено 
до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував того, що на посаду начальника нової служби було прийнято менш кваліфікованого працівника, а саме було переведено провідного інженера, а отже, під час його звільнення відповідач не дотримав вимог частини першої статті 42 КЗпП України.
Зазначає, що апеляційний суд не врахував, що власником ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» є держава; чи мав начальник управління відповідні повноваження щодо прийняття рішення про вивільнення людей; що в додатках до наказу, як і в самому тексті наказу, відсутня інформація про створення нової служби, а лише зазначено про вивільнення цілої служби.
Судом не досліджено чи мав право виконуючий обов`язки генерального директора приймати рішення про структуру товариства.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного                            у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі 
№ 21-52а15, від 04 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15; у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі 
№ 800/538/17 (провадження № П/9901/310/18) (провадження 
№ 11-431асі18), від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 819/691/17 (провадження № К/9901/21498/18), 
від 08 травня 2019 року у справі № 806/1175/17 (провадження 
№ К/9901/23820/18), від 11 березня 2020 року у справі № 813/1220/16 (провадження № К/9901/17313/18), від 08 квітня 2020 року у справі 
№ 450/187/17 (провадження № 61-11938св19), від 09 квітня 2020 року 
у справі № 310/1184/18 (провадження № 61-2876св19), від 10 квітня 
2020 року у справі № 328/2138/17 (провадження № 61-37147св18) 
від 22 вересня 2020 року у справі № 161/7196/19 (провадження 
№ 61-4375св20), від 27 квітня 2021 року у справі № 709/90/20 (провадження № 61-16422св20).
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Наказом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького ЛВУМГ від 26 червня 2019 року № 145-к ОСОБА_1 в порядку переведення прийнято на посаду начальника газокомпресорної служби, тривалість робочого часу - 40 годин робочого тижня, з посадовим окладом 30 209,00 грн (а.с. 22, т. 1).
Відповідно до заяви від 17 липня 2019 року позивач є членом профспілки Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького ЛВУМГ 
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (а.с. 47, т. 2).
Керівництво Сєвєродонецького ЛВУМГ ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» листом від 17 грудня 2019 року № 3/05-151 звернулось до голови профспілкового комітету з повідомленням про наявну виробничу необхідність внесення змін до штатного розпису та ініційовано проведення консультацій про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень; до листа додана інформація про кількість працівників, які підлягають вивільненню, до переліку яких, зокрема, включено посаду начальника служби (а.с. 9-12, т. 2).
Наказом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького ЛВУМГ від 26 грудня 2019 року № 432 «Про скорочення штату» наказано письмово попередити працівників, посади яких скорочуються з 26 грудня 2019 року, про зміни штатної чисельності; письмово запропонувати працівникам, які можуть бути вивільнені у зв`язку зі скороченням посад, роботу за відповідною професією (спеціальністю) згідно з наявними вакансіями (а.с. 5, т. 2).
Згідно з додатком до цього наказу до переліку посад, які підлягають скороченню з 26 грудня 2019 року, віднесена посада начальника газокомпресорної служби (а.с. 7, т. 2).
Відповідно до штатного розпису, який є додатком до наказу від 26 грудня 2019 року № 346, зі штату Новопсковського промислового майданчика виведено посаду начальника газокомпресорної служби та інші посади компресорних станцій «Союз» та «Волна» та введено до штату службу «Компресорна станція», зокрема, з посадою начальника служби 
(а.с. 189-191, т. 1).
Наказом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького ЛВУМГ від 26 грудня 2019 року № 541-к створено незалежну комісію для визначення продуктивності праці працівників газокомпресорної служби, компресорної станції «Союз», компресорної станції «Волна» у зв`язку зі змінами в організаційній структурі 
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (а.с. 223, т. 1).
Згідно з протоколом засідання комісії від 26 грудня 2019 року розглянуто характеристики працівників щодо продуктивності праці і кваліфікації  працівників газокомпресорної служби, компресорної станції «Союз», компресорної станції «Волна», у тому числі і ОСОБА_1 .
За результатами засідання комісії вирішено питання щодо складу колективу служби «Компресорна станція», у тому числі начальник служби - 
ОСОБА_2 .
Прізвище позивача у зазначеному переліку відсутнє (а.с. 224-234, т. 1).
Згідно зі службовою запискою начальник управління звернувся до голови профспілкового комітету щодо можливого вивільнення працівників згідно 
з додатком, яка отримана головою профспілкового комітету 08 січня 
2020 року (а.с. 73, т. 2).
Наказом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького ЛВУМГ від 13 січня 2020 року № 26-к переведено провідного інженера газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика ОСОБА_2 на посаду начальника служби «Компресорна станція» Новопсковського промислового майданчика 
з 13 січня 2020 року (а.с. 136, т. 2).
22 січня 2020 року відповідач письмово попередив ОСОБА_1 про зміни штатної чисельності та істотних умов праці з 26 грудня 
2019 року, та зокрема скорочення штатної посади начальника газокомпресорної служби. Одночасно в цьому попередженні запропоновано позивачу переведення на вакантну посаду, згідно з переліком усіх вакантних посад управління станом на 22 січня 2020 року за відповідною професією чи спеціальністю з урахуванням освітньо-кваліфікаційного рівня, зазначеного у кваліфікаційних вимогах, передбачених посадовими (робочими) інструкціями, наявну станом на 22 січня 2020 року, та попереджено, що у випадку відмови від переведення або відсутності відповідної професії чи спеціальності позивача буде звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с. 23, т. 1).
Відповідно до акта про відмову від підпису від 22 січня 2020 року зафіксовано, що ОСОБА_1 персонально ознайомився з вакантними посадами товариства станом на 22 січня 2020 року та відмовився від запропонованих вакантних посад і проставлення підпису про ознайомлення з ними (а.с. 102-103, т. 1).
Надалі позивача ознайомлювали з наявними вакантними посадами 
по усьому підприємству, про що свідчить підпис позивача (а.с. 104-113, 
т. 1).
Сєвєродонецьким ЛВУМГ ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» 17 березня 2020 року надано до голови первинної профспілкової організації працівників Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького ЛВУМГ ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» подання про надання згоди на звільнення членів первинної профспілкової організації Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького ЛВУМГ ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» за скороченням штату відповідно до частини першої статті 40 КЗпП України, з додатком, у тому числі ОСОБА_1 (а.с. 83, т. 1).
Листом голови профспілкової організації Новопсковського промислового майданчика Сєвєродонецького ЛВУМГ ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», від 20 березня 2020 року повідомлено про надання згоди на звільнення працівників Новопсковського промислового майданчика, 
у тому числі ОСОБА_1 (а.с. 84, т. 1).
Відповідно до витягу з протоколу від 17 березня 2020 року № 123 засідання первинної профспілкової організації Новопковського промислового майданчика Сєвєродонецького ЛВУМГ ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на засіданні профспілки були присутні шість членів профкому, за звільнення ОСОБА_1 проголосував один член профкому, інші п`ять - утримались (а.с. 85, т. 1).
На засіданні було заслухано ОСОБА_1 , який висловив свою думку про те, що звільнення проводилось без реальної процедури скорочення.
За результатами засідання було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 .
Наказом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів від 23 березня 2020 року № 69-к ОСОБА_1 звільнено 
з займаної посади з 23 березня 2020 року у зв`язку з скороченням на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с. 24, т. 1).
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скаргаОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
М`яготіна О. Д., задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Положеннями статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва 
і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами 
в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої           статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048 цс 15.
У постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі 
№ 6-40цс15 суд дійшов висновку, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Частиною першою статті 42 КЗпП України передбачено, щопри скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно 
у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому 
ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Згідно з частиною третьою статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору 
з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, має бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає 
у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору 
з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення 
у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору.
Згідно із частиною сьомою статті 43 КЗпП України та частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо 
в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України  від 24 вересня 2014 року № 6-104цс14, від 01 липня 2015 року у справі 
№ 6-703цс15, у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі 
№ 226/1664/18 (провадження № 61-6930св19).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апеляційний суд, встановивши, що при звільненні ОСОБА_1 , 
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів були дотримані всі вказані вище норми трудового законодавства, а саме: посада, яку обіймав позивач, була скорочена; його було попереджено про наступне вивільнення за два місяці; відповідач пропонував ОСОБА_1 інші посади, які відповідали його освіті, кваліфікації та досвіду, та була надана згода на звільнення позивача профспілковою організацією, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог останнього та правомірно відмовив 
у задоволенні позову. 
При цьому, апеляційний суд врахував, що скорочувалася посада начальника газокомпресорної служби Новопсковського промислового майданчика, яку 
і обіймав позивач, а іншихпрацівників, які б займали аналогічні посади чи виконували б таку ж роботу на підприємстві, не було, тому переважне право позивача на залишення на роботі не порушено, оскільки відсутні особи, щодо яких мали б визначатися переваги, передбачені положеннями 
статті 42 КЗпП України.
Суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що 
ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» належним чином попередив позивача про наступне звільнення у зв`язку із скороченням його посади, а також запропонував усі вакантні посада, на яких він міг працювати з урахуванням його кваліфікації та досвіду роботи.
Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК Україниправильно встановив правовідносини, що 
склалися між сторонами та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки його звільнення було проведено ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в особі Сєвєродонецького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів відповідно до вимог КЗпП України.
Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що відповідачем не порушене переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки воно враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад. Сама по собі наявність тривалого стажу не надає працівникові переважного права на залишення на роботі, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо судових витрат 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанції, а також у зв`язку з переглядом справи 
у суді касаційної інстанції немає.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат М`яготіна Олена Дмитрівна, залишити без задоволення.
Постанову Луганського апеляційного суду від 27 квітня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк