Справа № 127/7363/21
Провадження № 22-ц/801/2371/2021
Категорія: 80
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2021 року	Справа № 127/7363/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Термекс» - адвоката Крушельницького Ігоря Аркадійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Термекс» про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ТОВ «Термекс» про стягнення заробітної плати, мотивуючи його тим, що з грудня 2010 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Термекс», працював на різних посадах у структурних підрозділах товариства. 
На підставі наказу від 08.12.2010 року № 82-К позивач обіймав посаду менеджера з оптової торгівлі та посередництва в торгівлі Київської філії ТОВ «Термекс». 
У подальшому, наказом від 01.04.2011 року № 18-п позивача переведено на посаду заступника директора у м. Вінниці.
Наказом від 11.12.2014 року № 6 позивача з посади заступника директора у м. Вінниці переведено на посаду заступника директора з продажу.
Для дистанційного виконання працівниками трудових функцій та завдань, роботодавець застосовує віддалений доступ до бази «1С Підприємство» та корпоративну електронну пошту.
В серпні 2015 року підрозділ у м. Вінниці припинив свою діяльність, натомість, відповідач залишив робоче місце позивача у цьому місті, трудові відносини на вищезазначених умовах були продовжені за адресою проживання позивача.
На підставі наказу № 12/9-1К від 12.09.2019 року позивач був звільнений з посади. 
Не погодившись із рішенням про звільнення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав (справа № 127/34669/19).
Після звернення позивача до суду, відповідач самостійно скасував наказ про звільнення від 02.12.2019 року № ТР-0000, про що позивач дізнався отримавши відзив на позов.
Наказом від 17.07.2020 року позивача знову було звільнено з роботи, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2020 року № 127/17961/20 позивача було поновлено на роботі, рішення набрало законної сили. 
Листом від 27.10.2020 року, який позивач отримав 13.11.2020 року, відповідач повідомив позивача про необхідність вийти на роботу та приступити до виконання обов`язків, що і було зроблено позивачем.
30.10.2020 року відповідач видав наказ № 30/10-К «Про впорядкування праці та скорочення посад», пунктом 4 якого передбачено скоротити штат працівників Товариства, а саме - одну штатну одиницю заступника директора з продажу, яку займає позивач.
В листопаді 2020 року позивач отримав попередження відповідача № 30/10-1 від 30.10.2020 року з повідомленням про скорочення посади.
11.01.2021 року відповідач видав наказ № 11/1-1К «Про скорочення штату працівників та звільнення» і відповідно до наказу ОСОБА_1 був звільнений. 
При цьому, в період з 20.10.2020 року по 11.01.2021 року заробітна плата позивачу не виплачувалась, незважаючи на факт видачі наказу про поновлення на роботі на підставі рішення суду від 20.10.2020 року. 
Такі дії відповідача є грубим порушенням трудових прав та законних інтересів позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. 
Як було встановлення рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2020 року в справі № 127/17961/20, оклад позивача складає 34 845 грн. Таким чином, заборгованість позивача із заробітної плати за період з 20.10.2020 року по 11.01.2021 року складає (до утримання податків і обов`язкових платежів) - 91 959, 36 грн. (жовтень 2020 - 9 робочих днів (14 933,57 грн.); листопад 2020 - 21 робочий день (34 845 грн.); грудень 2020 - 22 робочих дні (34 845 грн.); січень 2021 року - 4 робочі дні (7 335, 79 грн.)). Заборгованість із заробітної плати за вказаний період після утримання податків і обов`язкових платежів (ПДФО - 18%, військовий збір - 1, 5%) складає 74 027,28 грн. 
Компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» станом на дату звернення до суду складає 2 154,81 грн. 
На підставі ст. 115 КЗпП України, Законів України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», ОСОБА_1 просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Термекс» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 20.10.2020 року до 11.01.2021 року в сумі 91 959,36 грн. (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів) та компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати, обчислену відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати», в сумі 2 154,81 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Термекс» про стягнення заробітної плати задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Термекс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 20.10.2020 року до 11.01.2021 року в сумі 91 959 (дев`яносто одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 36 коп. (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів) та компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати, обчислену відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати», в сумі 2 154 (дві тисячі сто п`ятдесят чотири) грн. 81 коп. 
Стягнуто з ТОВ «Термекс» на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ТОВ «Термекс» - адвокат Крушельницький І.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_1  - адвокат Мельник В.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року залишити без змін як законне та обґрунтоване. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що з грудня 2010 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Термекс». На підставі наказу від 08.12.2010 року № 82-К позивач обіймав посаду менеджера з оптової торгівлі та посередництва в торгівлі Київської філії ТОВ «Термекс». 
Наказом від 01.04.2011 року № 18-п позивача переведено на посаду заступника директора у м. Вінниці.
Наказом від 11.12.2014 року № 6 позивача з посади заступника директора у м. Вінниці переведено на посаду заступника директора з продажу.
В серпні 2015 року підрозділ у м. Вінниці припинив свою діяльність, проте з ОСОБА_1 трудові відносини були продовжені. 
На підставі наказу № 12/9-1К від 12.09.2019 року позивач був звільнений з посади. 
Не погодившись із рішенням про звільнення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав (справа № 127/34669/19, а.с. 22-23).
Після звернення позивача до суду, відповідач самостійно скасував наказ про звільнення від 02.12.2019 року № ТР-0000 і повідомив позивача про його поновлення на роботі на посаді заступника директора з продажу ТОВ «Термекс».
Наказом від 17.07.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2020 року у справі № 127/17961/20 ОСОБА_1 було поновлено на роботі (а.с. 27-33). Рішення набрало законної сили відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 09.02.2021 року і підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі (а.с. 34).
27.10.2020 року директором ТОВ «Термекс» видано наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі з 17.07.2020 року на посаді заступника директора з продажу (а.с. 15). 
Листом від 27.10.2020 року відповідач повідомив позивача про необхідність вийти на роботу та приступити до виконання обов`язків, про що повідомити директора листом на електронну пошту (а.с. 14). 
13.11.2020 року у відповідь на лист від 27.10.2020 року ОСОБА_1 повідомив, що приступив до роботи, повернув підписаний наказ про поновлення на роботі від 27.10.2020 року та повідомив, що у нього відсутній доступ до корпоративної поштової скриньки (а.с. 18). 
Згідно розпорядження генерального директора групи компаній «Термекс» від 28.01.2013 року (а.с. 154), з 30.01.2013 року для здійснення електронного документообігу та посилення контролю за роботою з контрагентами, співробітники всіх підрозділів групи компаній «Термекс» в Україні повинні направляти карточки клієнтів для перевірки (СЕБ) виключно через портал. 
Позивач неодноразово звертався до директора ТОВ «Термекс» про надання йому доступу (логіну та пароля) або відновлення до корпоративних ресурсів підприємства для здійснення ділового листування, обміну документами між співробітниками, із клієнтами (а.с. 16, 18).
Листом від 19.11.2020 року ТОВ «Термекс» повідомило ОСОБА_1 про наданий доступ до поштової скриньки шляхом надання відповідного паролю ще 27.03.2020 року, який в подальшому був змінений самим позивачем. В частині надання доступу до бази бухгалтерського обліку 1С повідомило про відсутність у ОСОБА_1 такої потреби для виконання своїх обов`язків.
30.10.2020 року ТОВ «Термекс» видало наказ № 30/10-1К «Про впорядкування праці та скорочення посад, яким, зокрема, визначило робочі місця працівників товариства за адресами приміщень, що знаходяться у власності або орендуються товариством та в яких фактично здійснюється робота даними працівниками без змін умов праці. За неможливості визначення або забезпечення робочим місцем працівників, внаслідок відсутності власних або орендованих приміщень у містах - проведено скорочення посад.
Пунктом 4 вказаного наказу передбачено скорочення штату працівників Товариства з 08.01.2021 року, а саме - однієї штатної одиниці заступника директора з продажу, яку займав позивач, у зв`язку з відсутністю власних або орендованих приміщень у м. Вінниці та тривалою відсутністю діяльності (а.с. 19).
В листопаді 2020 року позивач отримав попередження відповідача № 30/10-1 від 30.10.2020 року з повідомленням про скорочення посади (а.с. 20).
11.01.2021 року ТОВ «Термекс» видало наказ № 11/1-1К «Про скорочення штату працівників та звільнення» (а.с. 21) ОСОБА_1 був звільнений з посади.
Частинами 1, 2 статті 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем що у період з 30.10.2020 року по 11.01.2021 року ОСОБА_1 не виплачувалась заробітна плата. При цьому ТОВ «Термекс» вказує, що були відсутні підстави для виплати заробітної плати, оскільки позивач фактично не працював і не виконував своїх повноважень, що передбачені посадовою інструкцією, був відсутній на робочому місці.
Суд першої інстанції критично оцінив зазначені доводи відповідача, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Завдання та обов`язки ОСОБА_1 на посаді були визначені розділом 2 Посадової інструкції, затвердженої директором ТОВ «Термекс» ОСОБА_2 01.12.2014 року, а також Правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Термекс» (а.с. 85-87, 88-91).
Доводи відповідача щодо порушення ОСОБА_1 правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання останнім своїх трудових обов`язків, є безпідставними, оскільки починаючи з 2015 року ОСОБА_1 виконував посадові обов`язки в м. Вінниці дистанційно (а.с. 157), після поновлення на роботі 20.10.2020 року позивач неодноразово повідомляв Товариство про те, що він приступив до роботи за своїм робочим місцем та просив створити умови для належного здійснення трудових функцій, зокрема надати доступ до корпоративної пошти і бази «1С Предприятие», але у зв`язку з недопущенням його до корпоративної пошти та програм 1С він не міг в повному обсязі взаємодіяти з керівництвом підприємства і контрагентами.
Щодо актів про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, складені роботодавцем в період з 30.10.2020 року до 11.01.2021 року (комісією з участю директора ОСОБА_2 , головного бухгалтера ОСОБА_3 , бухгалтера ОСОБА_4 ), апеляційний суд зазначає, дані акти складені комісією в м. Чернівці - за місцем знаходження товариства, натомість ОСОБА_1 перебуває у м. Вінниці, а яким чином була зафіксована неявка працівника ОСОБА_1 на роботу з 9.00 години до 18.00 години протягом часу з 20.10.2020 року до 11.01.2021 року представник відповідача не повідомив. 
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції доказів притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни і невиконання посадових обов`язків, матеріали справи не містять.
Крім іншого, з матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 11.01.2021 року було звільнено на підставі наказу № 11/1-1К у зв`язку з скороченням штату працівників Товариства (а.с. 21). Звільнення позивача саме з цієї підстави, а не з іншої, вказує на те, що Товариство фактично погодилось з виконанням посадових обов`язків ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про недоведеність пред`явлених позовних вимог, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Термекс» - адвоката Крушельницького Ігоря Аркадійовича залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                         В.П. Рибчинський
Судді:                                         Л.О. Голота
                                                                       Т.О. Денишенко