Постанова  
Іменем  України
17 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 148/487/20
провадження № 61-15072св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ткачука О. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,  
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінницької області (Тульчинської об`єднаної територіальної громади) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Денишенко Т. О., Голоти Л. О.,                    Сала Т. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У  березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тульчинської міської ради Вінницької області (Тульчинської об`єднаної територіальної громади) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ,  який за життя склав заповіт, за яким все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті, заповідав позивачці.
Установлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 15 грудня 2018 року. 
Позивачка зазначала, що пропустила цей строк з поважних причин у зв`язку з тим, що її малолітня дитина  хвора на онкологічне захворювання, через яке вона з 05 жовтня 2018 року знаходилась з дитиною на лікуванні у медичному закладі «Охмадит» у м. Києві, і це завадило їй вчасно подати заяву про прийняття спадщини.
З огляду на це  ОСОБА_1 просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визначено позивачці додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про поважність наведених нею причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Оскарження рішення суду першої інстанції
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, у травні 2021 року ОСОБА_4 , який не був залучений до складу учасників цієї справи, через свого представника ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що про ухвалене судом першої інстанції рішення він дізнався 20 травня 2021 року з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень. Оскаржуваним судовим рішенням порушуються його права, оскільки він є рідним братом спадкодавця  ОСОБА_3 і, відповідно, має право на спадкування за законом після його смерті.  
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року апеляційну скаргу представника  ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задоволено, рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційної скарги  ОСОБА_4 щодо порушення оскаржуваним рішенням суду першої інстанції його прав та визнав їх обґрунтованими, виходячи із того, що ОСОБА_1 визначила відповідачем Тульчинську міську раду Вінницької області (Тульчинської об`єднаної територіальної громади), однак у цей час в провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області перебувала справа № 148/927/20 за його позовом до ОСОБА_1 , Тульчинської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, провадження у якій відкрито 14 липня 2020 року. У цій справі міститься відповідь Тульчинської державної нотаріальної контори від 29 травня 2020 року про відмову йому у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, визначеного для звернення з такою заявою. Указане свідчить про безпідставне незалучення скаржника до участі у цій справі. Окремою фактичною обставиною у цій справі суд апеляційної інстанції визнав те, що  ОСОБА_1 пропустила встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і поважних, істотних підстав для визначення додаткового строку не навела. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що згідно з рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року у справі № 148/2265/17 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 оголошено померлим. Днем його смерті визначено день набрання цим рішенням суду законної сили - 14 червня 2018 року.  ОСОБА_1 , оскільки вона була ініціатором визнання ОСОБА_3 померлим, вказана дата відкриття спадщини була безспірно відома. Строк на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини закінчився 15 грудня 2018 року. Перевіривши наведені позивачкою причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини,  суд апеляційної інстанції визнав їх неповажними, оскільки                      ОСОБА_1 знаходилась із  дитиною у лікарні з 05 серпня 2019 року до вересня 2019 року та з 02 березня 2020 року до 12 березня 2020 року, і до цього періоду часу вона мала можливість звернутися із заявою про прийняття спадщини. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У вересні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року і залишити в силі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року.
Представник заявника посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а також посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу представник  ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
08 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пунктів 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, а також якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постанова апеляційного суду відповідає цим вимогам. 
Фактичні обставини у справі, встановлені судами 
Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно з рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року у справі № 148/2265/17 задоволено заяву ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_3 . Днем його смерті визначено день набрання цим рішенням суду законної сили - 14 червня 2018 року.
Установлено, що за життя ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті, заповідав позивачці ОСОБА_1 .
Установлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 15 грудня 2018 року.  Заяви про прийняття спадщини після його смерті ніхто не подав, тому спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалася. 
ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини і звернулася 23 березня 2020 року з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини з тих підстав, що пропустила його з поважних причин. 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і ґрунтуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.
Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному суді,                            ОСОБА_4 , який не був залучений до складу учасників цієї справи, посилався на те, що цим судовим рішенням порушуються його права у відповідних правовідносинах, оскільки він є рідним братом спадкодавця ОСОБА_3 і, відповідно, має право на спадкування за законом після його смерті.  
Перевіривши такі доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції визнав їх обґрунтованими виходячи із того, що 14 липня 2020 року Тульчинським районним судом Вінницької області було відкрито провадження у справі № 148/927/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Тульчинської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
За захистом своїх порушених прав ОСОБА_4 звернувся до суду з підстав того, що 29  травня 2020 року Тульчинською державною нотаріальною конторою йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, визначеного для звернення з такою заявою.
Отже, встановлено, на час розгляду позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та задоволення таких позовних вимог, у провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області вже була справа № 148/927/20.
Вирішуючи питання про наявність (відсутність) порушених рішенням суду першої інстанції прав ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що визначаючи ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , суд першої інстанції фактично вирішив питання про права та обов`язки скаржника                              ОСОБА_4 , який обов`язково мав бути залучений до участі у цій справі як відповідач. 
Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у касаційній скарзі на неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц (провадження № 61-13912св20), від 19 червня 2018 року у справі                                      № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі №  910/6767/17, від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18 та ухвалі Верховного Суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, є безпідставними, оскільки у наведеній заявником справі та у справі, яка переглядається, різні фактичні обставини та застосовані до них норми права. 
Колегія суддів вважає, що у справі, яка розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.  
Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права і зводяться до власної переоцінки позивачем встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 
Крім того, слід звернути увагу заявника на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок  та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних помилок.  
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного суду від 04  серпня 2021 рокузалишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                   О. С. Ткачук
Судді                                                                                              А. І. Грушицький
А. А. Калараш
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров