ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7863/20                                                                                    Суддя першої інстанції: Чудак О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 грудня 2021 року                                                                                 м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                        - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ПрАТ «Телесистеми України» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28 лютого 2020 року № 0235240411.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам, а також неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що ПрАТ «Телесистеми України» було порушено строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, задекларованої у податкових деклараціях з ПДВ за лютий-жовтень 2019 року, у зв`язку з чим до нього застосовано штрафні санкції, передбачені ст. 126 Податкового кодексу України. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга в порушення вимог ст. 296 КАС України не містить обґрунтування в чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ПрАТ «Телесистеми України», результати якої оформлені актом від 15 січня 2020 року № 1295/26-15-04-11-13. Під час проведення перевірки були виявлені випадки порушення строків сплати грошового зобов`язання з ПДВ, передбачених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.
На підставі акту перевірки від 15 січня 2020 року № 1295/26-15-04-11-13 відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 28 лютого 2020 року № 0235240411 про застосування до ПрАТ «Телесистеми України» штрафу на підставі ст. 126 Податкового кодексу України у розмірі 10% від суми податкового зобов`язання, сплату якого порушено не більш як на 30 днів, що становить 20001 грн 01 коп.
Не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу, ПрАТ «Телесистеми України» звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним і скасування. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «Телесистеми України», суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на своєчасну та у повному обсязі сплату податкових зобов`язань, фактичне зарахування сплачених позивачем коштів відповідачем проведено у першу чергу в рахунок погашення пені, яка станом на 19 березня 2019 року складала 20832 грн 80 коп. Наведене призвело до зарахування сплачених ПрАТ «Телесистеми України» коштів у рахунок погашення податкових зобов`язань, задекларованих у податкових деклараціях з ПДВ за лютий-жовтень 2019 року, з порушенням строку, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.
Суд першої інстанції також врахував, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт неправомірного нарахування пені, у зв`язку з чим прийшов до висновку про відсутність підстав для спрямування коштів, які сплачувались ПрАТ «Телесистеми України» як податкові зобов`язання з ПДВ,  задекларовані у податкових деклараціях з ПДВ за лютий-жовтень 2019 року, в рахунок погашення вказаної пені. 
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Матеріально-правовою підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 28 лютого 2020 року № 0235240411, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 20001 грн 01 коп, стала ст. 126 Податкового кодексу України. 
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у редакції, що була чинною на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Фактичною підставою для накладення штрафу на позивача став висновок контролюючого органу про порушення строку сплати самостійно задекларованих сум податку на додатну вартість за лютий-жовтень 2019 року.
Разом з тим, судом першої інстанції було встановлено та відповідачем не заперечується, що ПрАТ «Телесистеми України» сплачувало самостійно задекларовані податкові зобов`язання протягом вказаного періоду у встановлений строк. Натомість відповідач самостійно змінював призначення платежів в порядку ст. 87 Податкового кодексу України і спрямовував кошти на погашення податкового боргу в порядку черговості його виникнення.
Декларацією за лютий 2019 року № 9050496193 від 19 березня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 148720 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 березня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 3819 від 15 березня 2019 року на суму 60000 грн 00 коп та № 4714 від 28 березня 2019 року на суму 88720 грн 00 коп.
Декларацією за березень 2019 року № 9076533732 від 17 квітня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 130913 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 квітня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 5862 від 15 квітня 2019 року на суму 60000 грн 00 коп та № 6420 від 24 квітня 2019 року на суму 70913 грн 00 коп.
Декларацією за квітень 2019 року № 9102829727 від 17 травня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 292171 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 травня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 6524 від 25 квітня 2019 року на суму 20000 грн 00 коп, № 7284 від 14 травня 2019 року на суму 260000 грн 00 коп та № 8135 від 29 травня 2019 року на суму 12171 грн 00 коп.
Декларацією за травень 2019 року № 9130751020 від 19 червня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 179303 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 червня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 8997 від 14 червня 2019 року на суму 150000 грн 00 коп та № 9464 від 24 червня 2019 року на суму 29303 грн 00 коп.
Декларацією за червень 2019 року № 9157460983 від 19 липня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 122694 грн 00 грн, граничним строком сплати якого є 30 липня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 10223 від 12 липня 2019 року на суму 150000 грн 00 коп. Також збільшено переплату по взаєморозрахункам на наступні періоди на 27306 грн 00 коп.
Декларацією за липень 2019 року № 9185882620 від 19 серпня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 180516 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 серпня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 12187 від 14 серпня 2019 року на суму 120000 грн 00 коп та № 12856 від 27 серпня 2019 року на суму 33210 грн 00 коп. З урахуванням переплати минулого місяця в сумі 27306 грн 00 коп позивачем сплачено 180516 грн 00 коп.
Декларацією за серпень 2019 року № 9213715377 від 18 серпня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 122239 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 вересня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 00013623 від 13 вересня 2019 року на суму 60000 грн 00 коп, № 00014025 від 25 вересня 2019 року на суму 2500 грн 00 коп, № 00014110 від 27 вересня 2019 року на суму 20000 грн 00 коп та № 00014163 від 30 вересня 2019 року на суму 60739 грн 00 коп. Також збільшено переплату по взаєморозрахункам на наступні періоди на 21000 грн 00 коп.
Декларацією за вересень 2019 року № 9242912079 від 17 жовтня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 205240 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 жовтня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 00014631 від 15 жовтня 2019 року на суму 142000 грн 00 коп та № 00015144 від 31 жовтня 2019 року на суму 42240 грн 00 коп. З урахуванням переплати минулого місяця в сумі 21000 грн 00 коп позивачем сплачено 205240 грн 00 коп. Оскільки при сплаті зобов`язання з ПДВ за вересень 2019 року порушено граничний строк сплати на один день, позивачем самостійно нараховано штрафну санкцію у розмірі 10% на суму 1390 грн 54 коп та сплачено її згідно платіжного доручення № 00015307 від 04 листопада 2019 року.
Декларацією за жовтень 2019 року № 9274936934 від 19 листопада 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 357878 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 листопада 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 00015706 від 13 листопада 2019 року на суму 200000 грн 00 коп, № 00015828 від 15 листопада 2019 року на суму 80000 грн 00 коп та № 00016342 від 28 листопада 2019 року на суму 77878 грн 00 коп.
Декларацією за листопад 2019 року № 9305918517 від 19 грудня 2019 року визначено зобов`язання з ПДВ у сумі 209540 грн 00 коп, граничним строком сплати якого є 30 грудня 2019 року. Фактична сплата самостійно задекларованої суми податкового зобов`язання підтверджується платіжними дорученнями № 00016968 від 13 грудня 2019 року на суму 138000 грн 00 коп та № 00017414 від 21 грудня 2019 року на суму 71540 грн 00 коп.
Також судом першої інстанції встановлено, що згідно з платіжним дорученням № 4760 від 28 березня 2019 року ПрАТ «Телесистеми України» сплачено 25661 грн 56 коп в якості податку на додану вартість з огляду на те, що вказана сума пені з`явилась в електронному кабінеті платника у березні 2019 року. 
Однак, з урахуванням переплати в розмірі 4828 грн 77 коп, що обліковувалась особовому рахунку ПрАТ «Телесистеми України», заборгованість зі сплати пені в розмірі 20832 грн 79 коп продовжувала обліковуватися за позивачем. 
У зв`язку з цим при надходженні коштів від ПрАТ «Телесистеми України» в рахунок сплати поточних податкових зобов`язань, контролюючий орган здійснював фактичне зарахування сплачених позивачем коштів у першу чергу в рахунок погашення пені, яка станом на 19 березня 2019 року складала 20832 грн 80 коп. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 640/9769/19 було, зокрема, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 08 квітня 2019 року № 114077-17, а також зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві відкоригувати інтегровану картку платника податків ПрАТ «Телесистеми України» шляхом виключення донарахування пені з податку на додану вартість у сумі 25661 грн 56 коп та поновивши в ній списану суму переплати у розмірі 4828 грн 77 коп.
Враховуючи, що нарахування пені у розмірі 25661 грн 56 коп  (20832 грн 80 коп з урахування наявної переплати у сумі 4828 грн 77 коп) визнано протиправним судовим рішенням, яке набрало законної сили, а також приймаючи до уваги, що порушення строків сплати узгоджених сум податку на додану вартість відбулося внаслідок зарахування поточних платежів в рахунок погашення пені, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість нарахування ПрАТ «Телесистеми України» штрафних санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням від 28 лютого 2020 року № 0235240411.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «Телесистеми України».
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні від 30 липня 2021 року, і не можуть бути підставами для їх скасування. 
ПрАТ «Телесистеми України» звернулося до суду з вимогами про покладення на відповідача судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку шляхом стягнення 5000 грн 00 коп - суми витрат на професійну правничу допомогу. 
На підтвердження своїх вимог позивач надав копії договору про надання правничої допомоги від 28 серпня 2018 року, додаткових угод від 18 грудня 2019 року та від 21 грудня 2020 року, замовлення на надання правничої допомоги від 25 жовтня 2021 року, акту прийняття правничої допомоги від 08 листопада 2021 року.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених ПрАТ «Телесистеми України» у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів враховує, що згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з актом прийняття правничої допомоги від 08 листопада 2021 року АО «Ляхович, Скрицький і партнери» було здійснено вивчення та аналіз документів, розроблено правову позицію, підготовлено та подано до суду і відповідачу відзив на апеляційну скаргу. 
Дослідивши матеріали справи, зміст відзиву на апеляційну скаргу та його вплив на розгляд і вирішення справи, колегія суддів прийшла до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 134 КАС України та підлягає розподілу між сторонами за правилами ст. 139 КАС України, становить 500 грн 00 коп. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року - без змін.
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (місцезнаходження: Русанівський бульвар, 7, м. Київ, 02147; ідентифікаційний код: 22599262) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код: 44116011) судові витрати у розмірі 500 (п`ятсот) грн 00 коп, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                       А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк       

                                                                                                    Є.В. Чаку