ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 р. 	Справа № 440/7232/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства у справах ветеранів України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, по справі № 440/7232/20
за позовом                ОСОБА_1  
до               Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших, Міністерства у справах ветеранів України   за участю   третьої особи                Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі – Міжвідомча комісія, перший відповідач), Міністерства у справах ветеранів України (далі - Міністерство у справах ветеранів України, другий відповідач), в якій, просив суд:
- винести рішення, яким визнати протиправним рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оформлене протоколом від 09.07.2020 № 4 в частині пункту 5 розділу ІІІ щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій;
- скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оформлене протоколом від 09.07.2020 №4, в частині (п. 5 розділу ІІІ) щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій;
- зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розглянути питання про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій, як працівнику підприємства, який залучався та брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення. 
В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність рішення Міжвідомчої комісії, оформленого протоколом від 09.07.2020 №4, в частині пункту 5 розділу ІІІ, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій, обґрунтованого відсутністю документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції, оскільки, по перше, у вказаному рішенні першим відповідачем не конкретизовано, якими саме документами позивач може підтвердити свою безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції, по-друге, зауважує, що ним було надано на розгляд комісії всі, передбачені п.4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 (далі - Порядок № 413) документи, зокрема, накази ПрАТ "АвтоКраз" про його відрядження, посвідчення про відрядження, довідка ПрАТ "АвтоКраз" про безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції та довідка військової частини НОМЕР_1 , що по суті підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції в районах її проведення. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року у справі №440/7232/20 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (пров. Музейний, буд. 12, м. Київ, 01001), Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, буд. 12, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 42657144),  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "АвтоКраз" (вул. Київська, буд. 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, ідентифікаційний код 05808735), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оформленого протоколом від 09.07.2020 № 4, в частині пункту 5 розділу ІІІ щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.
Зобов`язано Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2020 (зареєстрована в Міністерстві у справах ветеранів України 23.04.2020) про надання статусу учасника бойових дій та додані до неї матеріали з урахуванням висновків суду у цій справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства у справах ветеранів України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.
Другий відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, та, як наслідок, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року у справі № 440/7232/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про надання позивачем, усіх визначених законодавством документів, необхідних для прийняття Міжвідомчою комісією позитивного рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, оскільки всупереч приписам ст. ст. 4, 7, 12, 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» позивачем не було надано витяги з наказів Антитерористичного центру при СБУ, які б підтверджували залучення останнього до проведення антитерористичної операції. При цьому зауважує, що довідка Військової частини ПП НОМЕР_1 , на яку посилається суд першої інстанції, як на доказ залучення ОСОБА_1 до проведення антитерористичної операції, свідчить лише про перебування останнього у відрядженні в зоні проведення антитерористичної операції та проведення ним відновлення та практичних навчань з експлуатації автомобільної техніки, відтак не підтверджує саме факт залучення позивача керівництвом антитерористичної операції до сил та засобів антитерористичної операції. Також, вказує, що в порушення вимог абзацу третього п. 4 Порядку № 413, позивачем не надано до першого відповідача документів, що були підставою для прийняття керівником підприємств рішень про направлення позивача у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Враховуючи викладене, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про достатність наданих позивачем документів для отримання статусу учасника бойових дій та неправомірно скасував рішення Міжвідомчої комісії від 09.07.2020 №4, яке, на думку апелянта, є обґрунтованим, прийнятим в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Позивач, в надісланому відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає необґрунтованими посилання апелянта на недостатність поданих позивачем до Міжвідомчої комісії документів та акцентування уваги лише на довідці Військової частини (якою, на думку другого відповідача не підтверджується факт безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції), оскільки серед наданих позивачем документів містилася, зокрема, довідка ПАТ «АвтоКраз» від 31.05.2016 № 38-55/07, складена за формою згідно з додатком 2 до Порядку № 413, в якій підтверджено факт безпосередньої участі позивача в АТО та зазначено, що вона є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. Вказана довідка, як вірно зауважив суд першої інстанції, є чинною, доказів її скасування чи відкликання матеріали справи не містять. 
Твердження апелянта щодо ненадання позивачем документів про залучення до проведення антитерористичної операції, вважає таким, що не відповідає приписам Порядку № 413 ( в редакції, чинній на час перебування позивача в АТО), оскільки п.4 останнього передбачено альтернативу у виборі документів, які мають бути подані особами на розгляд Комісії: або документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, які і було подано позивачем, чим дотримано вимоги вказаного пункту Порядку № 413. Також зауважує, що першим відповідачем у витязі з протоколу № 4 від 09.07.2020 не конкретизовано, які саме документи серед наданих позивачем відсутні та які необхідно надати для підтвердження його безпосередньої участі у виконанні завдань антитерористичної операції. 
Щодо посилання другого відповідача на норми Закону України «Про боротьбу з тероризмом», якими передбачено, що за рішенням керівництва антитерористичної операції можуть бути залучені, зокрема, інші підприємства незалежно від підпорядкованості і форми власності, вказує, що саме згідно з такими нормами підприємство ПрАТ «АвтоКраз», з яким позивач перебував у трудових відносинах, і було залучено до участі в АТО в якості суб`єкта боротьби з тероризмом, що підтверджується розміщеною на офіційному сайті Ради національної безпеки і оборони України інформацією. 
Враховуючи викладене, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив дійсні обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Третя особа правом подання відзиву на апляційну скаргу не скористалась.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі № 440/7232/20 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства у справах ветеранів України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 р. по справі № 440/7232/20.
Постановою Верховного Суду від 16.09.2021 касаційну скаргу Міністерства у  справах ветеранів України – задоволено.
Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі № 440/7232/20 – скасовано.
Справу № 440/7232/20 направлено до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2021 по справі № 440/7232/20 прийнято до свого провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства у справах ветеранів України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року по справі № 440/7232/20 за позовом ОСОБА_1 , до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших, Міністерства у справах ветеранів України третя особа ПАТ "АвтоКраз" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
03.12.2021 від позивача повторно надійшов відзив на апеляційну скаргу другого відповідача, зміст якого повністю збігається зі змістом раніше поданого ОСОБА_1 відзиву, та описаного судом вище.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 протягом 2015 року перебував у трудових відносинах з Холдинговою компанією "АвтоКраз" (наразі - ПрАТ "АвтоКраз"), що підтверджується його трудовою книжкою НОМЕР_3 (а.с. 18).
Протягом періоду з березня 2015 року по грудень 2015 року ОСОБА_1 неодноразово направлявся роботодавцем у відрядження до зони АТО для проведення відновлення, а також практичних навчань з експлуатації автомобільної техніки КрАЗ, про що свідчать наявні у матеріалах справи накази та посвідчення ПрАТ "АвтоКраз" про службові відрядження ОСОБА_1 за період з березня 2015 року по грудень 2015 року (а.с. 60 зі звороту - 68), а також довідка ТВО Командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 30.03.2016 № 131 (а.с. 60).
31.05.2016 ПрАТ "АвтоКраз" на ім`я ОСОБА_1 видано довідку № 38-55/07 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції (а.с. 59).
23.04.2020 до Міністерства у справах ветеранів України надійшла заява ОСОБА_1 від 03.04.2020, в якій останній просив подати на розгляд Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів війни дану заяву з долученими копіями документів та надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій, як працівнику підприємства, який залучався та брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення (а.с. 58, 59 зі звороту).
До вказаної заяви заявник додав: 
- довідку ПрАТ "АвтоКраз" про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від 31.05.2016 № 38-55/07 (а.с. 59); 
- довідку ТВО командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 30.03.2016 № 131 про перебування ОСОБА_1 у відрядженнях в зоні АТО у відповідних періодах для проведення відновлення та практичних завдань з експлуатації автомобільної техніки КрАЗ, яка є підставою для надання статусу учасника бойових дій (а.с. 60);
- накази та посвідчення ПрАТ "АвтоКраз" про службові відрядження ОСОБА_1 за період з березня 2015 року по грудень 2015 року (а.с. 60 зі звороту - 68);
- копію паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_1 (а.с. 68 зі звороту - 69);
- згоду на збір та обробку персональних даних (а.с. 69 зі звороту). 
Міністерством у справах ветеранів України винесено подані ОСОБА_1 заяву та матеріали на засідання Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка 09.07.2020 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення (витяг з протоколу засідання міжвідомчої комісії від 09.07.2020 № 4), яким відмовила ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення; відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІІ Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 07.11.2019 № 76 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за № 1244/34215 (а.с. 71). 
Листом від 17.07.2020 вих. № 5809/02/09.1-20 Міністерство у справах ветеранів України проінформувало позивача про прийняте комісією рішення у формі протоколу від 09.07.2020 № 4 та повернуло ОСОБА_1 документи, що направлялися останнім на розгляд комісії для отримання статусу учасника бойових дій (а.с. 72).
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням Міжвідомчої комісії, оформленим протоколом від 09.07.2020 № 4, в частині пункту 5 розділу ІІІ щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій, звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оформленого протоколом від 09.07.2020 № 4, в частині пункту 5 розділу ІІІ щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його прийняття з огляду на наявність у позивача  права на отримання вцдповідного статусу та подання на розгляд Міжвідомчої комісії усіх визначених законодавством документів, оскільки приписами Порядку № 413  не передбачалося обов`язку осіб, відряджених в зону АТО їх роботодавцями, оформляти витяги з наказів АТЦ при СБУ, які б підтверджували залучення ОСОБА_1 до проведення антитерористичної операції.
При цьому суд першої інстанції, посилаючись на дискреційність повноважень Міжвідомчої комісії щодо надання особі статусу учасника бойових дій, дійшов висновку про часткове задоволення іншої частини позовних вимог шляхом зобов`язання першого відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2020 (зареєстрована в Міністерстві у справах ветеранів України 23.04.2020) про надання статусу учасника бойових дій та додані до неї матеріали з урахуванням висновків суду у цій справі. 
Позовні вимоги в частині зобов`язання Міжвідомчої комісії прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій, як працівнику підприємства, який залучався та брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення, з огляду на втручання в дискреційні повноваження Міжвідомчої комісії, суд вважав такими, що виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них. 
Згідно зі статтею 5 Закону № 3551-ХІІ, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Пунктом 19 статті 6 Закону № 3551-ХІІ (в редакції, чинній на момент направлення ОСОБА_1 у відрядження в зону АТО) регламентовано, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби  зовнішньої  розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ  України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, зазначеним в абзаці 1 пункту 19 частини 1 статті 6 №3551-ХІІ, визначено Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 (далі - Порядок № 413).
Так, відповідно до п. 2 Порядку № 413 (в редакції чинній на час направлення ОСОБА_1 у відрядження в зону АТО) статус учасника бойових дій надається: 
-          військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції;
-          працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення. 
Райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ (пункт 3 Порядку № 413).
За приписами пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.
В силу норм пункту 5 Порядку № 413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, зокрема, міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - стосовно осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, а також осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку.
За приписами пунктів 7, 8 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, керівники підприємств, установ, організацій в місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення зобов`язані подати на розгляд міжвідомчої комісії довідки за формою згідно з додатком 2 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Міжвідомча комісія розглядає документи і в разі потреби заслуховує пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків, представників державних органів та приймає в місячний строк з дня надходження документів рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує керівників підприємств, установ, організацій та органи соціального захисту населення за місцем реєстрації особи.
У разі неподання керівником підприємства, установи, організації до міжвідомчої комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до міжвідомчої комісії.
У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку, міжвідомчої комісії - за рішенням Міністра соціальної політики.
З аналізу наведених норм слідує, що підставою для надання працівникам підприємств, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення є наявність документів, визначених в п.4 Порядку № 413, якими підтверджується безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.
Тобто, вказаною нормою (п. 4 Порядку № 413), в якості альтернативи документам про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачено можливість надання працівникам підприємств, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення для підтвердження наявності підстав для встановлення їм статусу учасника бойових дій документів про направлення (прибуття) їх у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документів, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що позивачем при зверненні до другого відповідача разом із заявою про надання статусу учасника бойових дій від 23.04.2020 на підтвердження наявності у нього права на отримання вказаного статусу було додано, зокрема, накази ПрАТ «АвтоКраз» про службові відрядження ОСОБА_1 від 05.03.2015 № 00547, від 20.03.2015 № 000727, від 04.06.2015 № 001435, від 01.07.2015 № 001883, від 18.08.2015 № 002535, від 17.09.2015 № 002982, від 09.10.2015 № 003331, від 04.12.2015 № 004097, в яких серед пунктів призначення такого відрядження зазначено: АДРЕСА_2 , села Рай, Олександрівка, Тернове, Волкодаєво, Колядовка Донецької та Луганської областей, м. Краматорськ, м. Старобільськ (а.с. 21 – 28), а також відповідні вказаним наказам посвідчення на відрядження, видані ОСОБА_1 (а.с. 26-36), в яких містяться відмітки про вибуття у відрядження, прибуття у пункти призначень, вибуття з них і прибуття до постійного місця роботи.
Також було додано довідку ПрАТ "АвтоКраз" про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від 31.05.2016 № 38-55/07 (а.с. 19), видану начальнику відділу ВГО ПАТ «АвтоКраз» Миленко Ю.П., в якій зазначено, що він дійсно безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районах проведення антитерористичної операції в період з 07.03.2015 по 14.03.2015р. - м. Соледар, м. Артемівськ (Донецької обл.), з 25.03.2015 по 29.03.2015р. - м. Артемівськ, з 05.06,2015 по 10.06.2015р. - с. Вовкодаєве, с. Колядівка, с. Тернове (Луганської обл.), з 10.06.2015 по 14.06.2015 року - м. Артемівськ (Донецької обл.), з 14.06.2015 по 16.06.2015 року - м. Сєвєродонецьк (Луганської обл.), з 10.07.2015 по 14.07.2015р. м. Сєвєродонецьк (Луганської обл.), з 14.07.2015 по 17.07.2015 року - с. Вовкодаєве, с. Колядівка, с. Тернове (Луганської обл.), з 22.08.2015 ю 24.08.2015р. - м. Сєвєродонецьк (Луганської обл.), з 24.08.2015 по 25.08.2015 року -  с. Вовкодаєве, с. Колядівка, с. Тернове (Луганської обл.), з 19.09.2015 по по 23.09.2015р. - с. Вовкодаєве, с. Колядівка, с. Тернове і Луганської обл.), з 15.10.2015 по 20.10.2015р. - с. Вовкодаєве, с. Колядівка, с. Тернове (Луганської обл.), з 20.10.2015 по 24.10.2015р. - м. Сєвєродонецьк (Луганської обл.), з 07.12.2015 по 12.12.2015 року с. Вовкодаєве, с. Колядівка, с. Тернове (Луганської обл.). 
Зазначено, що підставою для видачі даної довідки є накази Публічного Акціонерного Товариства «АвтоКрАЗ» № 7000547 від 05 березня 2015р., № 000727 від 20 березня 2015р., № 001435 від 04 червня 2015р., № 001883 від 01 липня 2015 р., № 002535 від 18 серпня 2015р., № 002982 від 17 вересня 2015р., № 003331 від 09 жовтня 2015р., № 004097 від 04 грудня 2015 р., а також довідка військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2016 року № 131.
Вказано, що ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.
При цьому, колегія суддів зауважує, що ані до суду першої, ані апеляційної інстанції відповідачами не надано жодних доказів, зокрема, щодо визнання такої довідки нечинною, скасування чи відкликання її ПрАТ "АвтоКраз".
Крім того, позивачем було надано довідку ТВО командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 30.03.2016 № 131 (а.с. 20), в якій зазначено, що ОСОБА_1 згідно з наказами (посвідченнями про відрядження) проводив відновлення, а також практичні навчання з експлуатації автомобільної техніки КрАЗ, яка експлуатується в зоні АТО в періоди, що збігаються з періодами, наведеними у довідці ПрАТ "АвтоКраз" про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від 31.05.2016 № 38-55/07.
Отже, позивачем на підтвердження наявності у нього права на отримання статусу учасника бойових дій було надано до відповідачів документи, передбачені як альтернатива документам про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, що не суперечить наведеним вище вимогам п. 4 Порядку № 413.
Змістом таких документів підтверджується факт безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції в період з березня по грудень 2015 року.
Посилання апелянта на необхідність надання позивачем документів, які б свідчили про залучення позивача до проведення антитерористичної операції, якими на думку другого відповідача є витяги з наказів Антитерористичного центру при СБУ, колегія суддів відхиляє, оскільки, по-перше, як зазначено вище, подання документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції не вимагається в разі подання заявником документів, визначених у другій частині пункту 4 Порядку № 413 (направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документів, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження), що і було зроблено ОСОБА_1 , по-друге, вимоги щодо обов`язковості надання заявниками витягів з наказів Антитерористичного центру при СБУ вказаний пункт 4 Порядку № 413, в редакції чинній на час перебування позивача в зоні АТО, не містив. Такою вимогою пункт 4 Порядку № 413 було доповнено 12.02.2020, шляхом прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 17.06.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 413». 
У зв`язку з чим, посилання другого відповідача на необхідність надання витягів з наказів Антитерористичного центру при СБУ ґрунтується на неправильному застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права, а саме тих, що не були та не могли бути чинними станом на час перебування позивача в АТО.
Так само не приймаються колегією суддів посилання апелянта на ненадання позивачем, передбачених п. 4 Порядку № 413 документів, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження, оскільки витяг з протоколу від 09.07.2020 № 4 засідання Міжвідомчої комісії, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій не містить жодного посилання на те, що відсутність саме цих документів стала підставою для такої відмови.
При цьому слід зауважити, що підстава для відмови позивачу у наданні вказаного статусу – відсутність документів, що містять достатні докази безпосередньої участі у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, з огляду на загальність її формулювання без конкретизованого зазначення про те, яких саме документів недостатньо для надання позивачу статусу учасника бойових дій, свідчить про  невмотивованість такої відмови, що в свою чергу дає підстави для висновку про застосування формального підходу першим відповідачем при вирішенні спірного питання. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем було надано на розгляд Міжвідомчої комісії усі, визначені законодавством документів, а рішення останньої про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій, оформлене протоколом від 09.07.2020 № 4 з підстав ненадання витягів з наказів АТЦ при СБУ, які б підтверджували залучення позивача до проведення антитерористичної операції, є безпідставним, що в свою чергу зумовлює задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оформленого протоколом від 09.07.2020 №4, в частині пункту 5 розділу ІІІ щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Відповідно до пунктів 2, 4 та 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У справі, що переглядається, повноваження щодо надання особі учасника бойових дій є виключною компетенцією Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, а тому належним способом захисту порушеного права суд першої інстанції вірно обрав зобов`язання Міжвідомчої комісії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2020 (зареєстровану в Міністерстві у справах ветеранів України 23.04.2020) про надання статусу учасника бойових дій та додані до неї матеріали з урахуванням висновків суду у цій справі.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ч.4 ст.229, ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 по справі № 440/7232/20 - в частині задволення позовних вимог залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова