ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року 
м. Київ

Справа №  8/471-23/1 (917/1564/20) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О.В. - головуючий, Пєсков В. Г., Погребняк В.Я. 

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В. 

розглянув касаційну скаргу Державного комунального житлово - експлуатаційного підприємства "Будівельник" в особі ліквідатора Рибаченко М.П.
на постанову  Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021
та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021
у справі № 8/471-23/1(917/1564/20)
за позовом Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник"
до 1) Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Кругового Сергія Вікторовича
       2) Полтавської обласної ради 
третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління майном обласної ради
про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора

Учасники справи:
від позивача - не з`явився; 
від відповідача-1 - не з`явився;
від відповідача-2 - Синявська Т. Г.;
від третьої особи - не з`явився;

1. Короткий зміст заявлених вимог
1.1.           25.09.2020 до Господарського суду Полтавської області надійшов позов Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" (далі - позивач, ДК ЖЕП "Будівельник") до Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстратор" Полтавської обласної ради Кругового Сергія Вікторовича (далі - відповідач-1, державний реєстратор Круговий С. В.), Полтавської обласної ради (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління майном обласної ради (далі - третя особа) про:
- визнання протиправними дій державного реєстратора Кругового С. В. при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та внесення записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
- скасування рішення державного реєстратора Кругового С. В. про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42018269 від 12.07.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1596504853101 (об`єкт нерухомого майна: громадський будинок, загальна площа (кв.м): 1482,5; складова частина об`єкта нерухомого майна: адміністративна будівля, А-3, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Полтава, провулок Шкільний, буд. 6. 
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач заперечує правомірність державної реєстрації, оскільки вважає, що майно не належить до комунальної форми власності. При цьому, посилається на рішення господарського суду Полтавської області від 23.07.2004 у справі № 8/172, яким встановлено, що закріплене за ЖЕП „Будівельник" житло належить до державної власності. 

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1.          Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021, в позові відмовлено.
2.2.          Судові рішення мотивовані недоведеністю позивачем заявлених вимог, відсутністю доказів порушення прав позивача. 

3. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи
3.1.          Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.1992 № 577 "Про передачу майна, яке перебуває у загальнодержавній власності, до комунальної власності областей та м. Севастополя, Полтавське управління житлово-комунального господарства, у складі корпорації "Укрбуд", передано до комунальної власності Полтавської області.
3.2.          Наказом Управління майном Полтавської обласної державної адміністрації від 04.07.1997 № 56, у зв`язку зі зміною назви управління житлово-комунального господарства на ДКЖЕП "Будівельник" затверджено Статут цього підприємства, у загальному розділі якого зазначено, що ДКЖЕП "Будівельник" засноване на обласній комунальній власності і є правонаступником Полтавського управління житлово-комунального господарства.
3.3.          Майно підприємства становлять основні фонди та обігові кошти, а також цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства. Майно підприємства є державною власністю; власник майна- Полтавська обласна рада. Орган управління майном управління майном області Полтавської обласної державної адміністрації. Майно закріплюється за підприємством на праві повного господарського відання (п.п.4.1,4.2. Статуту ДКЖЕП "Будівельник").
3.4.          Згідно даних, що містяться у довідці Полтавського обласного управління статистики № 25/3355 про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ДКЖЕП "Будівельник" має організаційно-правову форму господарювання державне комунальне підприємство, форма власності комунальна. 
3.5.          Рішенням вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001 "Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області", яке є чинним, доказів оскарження у судовому порядку та визнання його незаконним (недійсним) позивачем до справи не надано, встановлено передати у межах спільної власності територіальних громад області згідно з додатком 3:
- з балансу житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" на баланс Управління майном обласної ради адмінбудинок за адресою: м. Полтава, пров. Шкільний, 4.
3.6.          На виконання пункту 6 рішення Полтавської обласної ради вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання від 12.07.2001 "Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області" створено комісію з питань передачі об`єктів, до якої входили відповідальні особи Управління майном обласної ради та ЖЕП  "Будівельник". 
3.7.          За актом приймання-передачі, затвердженим Головою Полтавської обласної ради 01.10.2001, в межах спільної власності територіальних громад Полтавської області на баланс Управління майном передано - адміністративну будівлю за адресою м. Полтава, пров.Шкільний,4, акт обстеження, технічну документацію (техно-робочий проект 3 книги), наказ по інвентаризації майна ( 4 прим.), розподільчий баланс (4 прим), тощо.
3.8.          Рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради "Про питання постійного користування земельними ділянками" від 22.12.2017, земельній ділянці площею 0,1553 га для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі за адресою: пров. Шкільний, 4 та об`єкту нерухомого майна, що знаходиться на ній присвоєно нову адресу- пров. Шкільний, 6.
3.9.          За результатами звернення Управління майном Полтавської обласної ради, державним реєстратором Круговим С. В. 06.07.2018 внесено запис № 27003693 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на адміністративну будівлю А-3, по провулку Шкільний, будинок 6, м. Полтава, за територіальною громадою сіл, селищ і міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, форма власності комунальна. Підстава реєстрації - рішення вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001; підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 42018269 від 12.07.2018, Круговий С.В., комунальне підприємство "Реєстратор" Полтавської обласної ради.
3.10.          Державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Полтава, провулок Шкільний, 6 за територіальною громадою сіл, селищ і міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради здійснено на підставі поданих документів (що додані до справи), а саме: рішення вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001 "Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області"; акту приймання-передачі в межах спільної власності територіальних громад Полтавської області адмінбудинку від 01.10.2001; довідки ПП Полтавське БТІ Інвентаризатор від 21.06.2016 № 5195; довідки Фонду Державного майна України від 06.06.2018 № 05-104-2107; довідки управління майном Полтавської обласної ради від 04.07.2018 № 998/02; витягу з рішення тринадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 22.12.2017 "Про питання постійного користування земельними ділянками"; технічного паспорту на громадський будинок (адміністративна будівля) від 14.06.2018.
3.11.          Звертаючись до суду з позовом, позивач заперечує правомірність державної реєстрації, вважаючи, що майно не належить до комунальної власності. При цьому, посилається на рішення господарського суду Полтавської області від 23.07.2004 у справі № 8/172, яким встановлено, що закріплене за ЖЕП „Будівельник" житло належить до державної власності. Разом з цим, позивачем не зазначено, що рішення господарського суду Полтавської області від 23.07.2004 у справі № 8/172 скасоване рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.08.2007 внаслідок його перегляду за нововиявленими обставинами.
3.12.           03.10.2007 Господарським судом Полтавської області було прийнято додаткове рішення у справі № 8/172, яким визначено перелік нерухомого майна - вбудовано-прибудованих приміщень, які належать до комунальної форми власності в особі територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, та знаходяться у повному господарському віданні ДК ЖЕП "Будівельник". До вказаного переліку не включено адміністративну будівлю за адресою: м. Полтава, пров. Шкільний, 4 (після зміни адреси - пров. Шкільний, 6), у зв`язку з передачею її рішенням вісімнадцятої сесії обласної ради двадцять третього скликання від 12.07.2001 "Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області" з балансу житлово-експлуатаційного підприємства Будівельник на баланс Управління майном обласної ради.

4. Короткий зміст касаційної скарги
4.1.           27.07.2021 ДКЖЕП "Будівельник" в особі ліквідатора Рибаченко М.П. звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021, передати справу на новий розгляд до місцевого господарського суду.
4.2.          Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки апеляційним господарським судом не було враховано висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, та пункт 4 частини другої статті 287 названого Кодексу з посиланням на підстави, визначені пунктами 1, 4 частини 3 статті 310 ГПК України. 

5. Узагальнені доводи касаційної скарги
5.1.          Поза увагою судів попередніх інстанцій залишено ту обставину, що рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 не є правовстановлючим документом, а лише легітимізуючи право власності, створило правову підставу для оформлення (державної реєстрації) речового права на майно у встановлено му законодавством порядку. Вказане рішення передбачає передачу спірного приміщення з балансу ДК ЖЕП "Будівельник" на баланс Управління майном обласної ради без визначення підстав знаходження вказаного майна у власності (володінні) будь-яких суб`єктів, в т.ч. Полтавської обласної ради або відповідної територіальної громади, а відповідно не порушує права скаржника на господарське відання щодо такого майна.
5.2.          Суди не врахували, що позов у цій справі подано з метою формування ліквідаційної маси банкрута. Реєстрація права власності за Полтавською обласною радою є умисним виведенням майна скаржника з ліквідаційної маси з метою ухилення від сплати боргів кредиторам позивача, у тому числі з допомогою банкрутства, порушує права та інтереси кредиторів позивача, задоволення вимог яких повинно відбуватись виключно за рахунок активів боржника. При цьому така реєстрація прав власності за відповідачем відбулася без державної реєстрації права господарського відання скаржника. 
5.3.          Відмовляючи у задоволенні позову, суди не врахували те, що власний інтерес скаржника, як заінтересованої особи, полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у господарському віданні саме скаржника і щоб ДКЖЕП "Будівельник" перебувало у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації позивачем його прав господарського відання. Скаржник є особою, чиї права порушено оспорюваним правочином, відтак дії реєстратора, спрямовані на державну реєстрацію права власності, стали формою фіксації набуття речових прав іншою особою всупереч інтересам скаржника.
5.4.          Судами попередніх проігноровано положення статей 20, 136 ГК України, статей 62-64 КУзПБ, статей 215, 216 ЦК України, застосовано частину першу статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пп.3 п.44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, без урахування правових висновків, викладених у п.7 Роз`яснення Вищого Арбітражного Суду України від 02.04.1994 №02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з судовим захистом права державної власності", постановах Великої Палати Верховного суду України від 04.09.2018 у справі №823/2042/18, від 04.04.2018 у справі №817/1048/17, від 18.04.2018 у справі №804/1001/16 та постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №10/05/5026/1138/2012, від 20.05.2020 у справі №303/6974/16-ц (провадження № 61-39511св18).

6. Позиція інших учасників справи щодо касаційної скарги
6.1.          Полтавська обласна рада у відзиві заперечувала проти доводів касаційної скарги, просила Суд залишити скаргу без задоволення, а ухвалені у цій справі рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, зазначаючи наступне:
- судами попередніх інстанцій встановлено, що державна реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна за адресою м. Полтава, пров. Шкільний, 6 (4) проводилася виключно за переліком тих документів, які визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Таким чином, державний реєстратор діяв в межах та у спосіб, передбачений законодавством, чинного на момент реєстрації вказаного майна;
- твердження скаржника про те, що рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 "Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області" не може бути документом, який підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності є помилковим, оскільки згадане рішення ради чітко передбачає, що передача об`єкта нерухомого майна відбувається в межах спільної власності територіальних громад області, що є беззаперечним фактом перебування даного об`єкта саме в спільній власності територіальних громад області. До того ж, рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 є чинним, доказів оскарження у судовому порядку та визнання його незаконним (недійсним) позивачем не надано;
- посилання скаржника на п.7 Роз`яснення Вищого Арбітражного суду України від 02.04.1994 № 02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з судовим захистом права державної власності" не може заслуговувати на увагу, оскільки стосується господарських спорів щодо визнання права власності виключно державних підприємств (організацій). Також не можуть заслуговувати на увагу посилання касатора на наведені у касаційній скарзі постанови Верховного Суду, які регулюють правовідносини, що не стосуються предмету розгляду справи;
- доводи скаржника про те, що державним реєстратором при реєстрації права власності за територіальною громадою на підставі рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 порушені права та інтереси позивача у межах справи про банкрутство є недостовірними, оскільки Господарським судом Полтавської області провадження у справі про банкрутство ДК ЖЕП "Будівельник" розпочато 22.08.2002, тобто вже після прийняття рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001.
6.2.          Відзиви інших учасників справи на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

7. Касаційне провадження
7.1.          Ухвалою Верховного Суду від 31.08.2021 касаційну скаргу ДКЖЕП "Будівельник" в особі ліквідатора  Рибаченко М.П.  на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі № 8/471-23/1(917/1564/20) залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику касаційної скарги необхідно: викласти касаційну скаргу у новій редакції та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), належним чином обґрунтувати наявність цієї підстави (цих підстав) із урахуванням змісту цієї ухвали.
7.2.           14.09.2021 до Верховного Суду від ДКЖЕП "Будівельник" в особі ліквідатора  Рибаченко М. П. направлено до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, в якій викладено нову редакцію касаційної скарги з визначенням підстав касаційного оскарження на виконання вимог ухвали Суду від 31.08.2021.
7.3.          Ухвалою Верховного Суду від 23.09.2021 відкрито касаційне провадження у справі №8/471-23/1 (917/1564/20) за касаційною скаргою ДКЖЕП "Будівельник" в особі ліквідатора  Рибаченко М.П.  на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 11.11.2021 о 15:15.
7.4.           05.11.2021 та 08.11.2021 до Верховного Суду надійшли заяви скаржника, в яких він зазначив про те, що підтримує доводи касаційної скарги, просить Суд здійснити розгляд справи без участі представників ДКЖЕП "Будівельник" та задовольнити касаційну скаргу.
7.5.          09.11.2021 до Верховного Суду надійшло клопотання Полтавської обласної ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon", яке було задоволено ухвалою Суду від 09.11.2021.
7.6.          В судовому засіданні 11.11.2021 представник Полтавської обласної ради заперечував проти касаційної скарги з підстав, наведених у відзиві, просив Суд залишити скаргу без задоволення.
7.7.          Інші представники учасників справи в судове засідання 11.11.2021 не з`явилися, про причини нез`явлення, окрім скаржника, не повідомили. 
7.8.          До визначеної дати проведення судового засідання від учасників справи не надійшло заяв чи клопотань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, із вказівкою на наявність обставин, які б об`єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 11.11.2021.
7.9.          Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
7.10.          Враховуючи, що явка представників у судове засідання не була визнана обов`язковою, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представників, що не з`явилися.

8. Позиція Верховного Суду 
8.1.          Предметом судового розгляду у цій справі є вимоги позивача про визнання протиправними дій державного реєстратора Кругового С. В. при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та внесення записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про скасування рішення державного реєстратора Кругового С. В. про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42018269 від 12.07.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1596504853101 (об`єкт нерухомого майна: громадський будинок, загальна площа (кв.м): 1482,5; складова частина об`єкта нерухомого майна: адміністративна будівля, А-3, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Полтава, провулок Шкільний, буд. 6. 
8.2.          Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про відмову у задоволенні вимог ДК ЖЕП "Будівельник", зазначаючи про недоведеність позивачем факту порушення його права внаслідок дій та рішення державного реєстратора. 
8.3.          З встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи слідує наступне:
- ДКЖЕП "Будівельник" засновано на обласній комунальній власності і є правонаступником Полтавського управління житлово-комунального господарства;
- рішенням вісімнадцятої сесії двадцять третього скликання Полтавської обласної ради від 12.07.2001 "Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області", яке наразі є чинним, вирішено передати у межах спільної власності територіальних громад області згідно з додатком 3 з балансу ЖЕП "Будівельник" на баланс Управління майном обласної ради адмінбудинок за адресою: м. Полтава, пров. Шкільний, 4;
- на виконання пункту 6 вищезгаданого рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 було створено комісію з питань передачі об`єктів, до складу якої входили відповідальні особи Управління майном обласної ради та ЖЕП "Будівельник";
- у 2001 році спірну адміністративну будівлю на підставі рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 за актом приймання-передачі в межах спільної власності територіальних громад Полтавської області передано комісією, до складу якої входили представники позивача, з балансу КП ЖЕП "Будівельник" на баланс Управління майном разом з технічною документацією, розподільчим балансом, тощо;
- заперечуючи приналежність спірного нерухомого майна до комунальної власності, позивач посилався на рішення Господарського суду Полтавської області від 23.07.2004 у справі № 8/172, за змістом якого закріплене за ЖЕП „Будівельник" житло належить до державної власності. Однак назване судове рішення було скасовано за результатом його перегляду за нововиявленими обставинами та ухвалено додаткове рішення від 03.10.2007, згідно з яким в переліку нерухомого майна - вбудовано-прибудованих приміщень, які належать до комунальної форми власності в особі територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, та знаходяться у повному господарському віданні ДКЖЕП "Будівельник" відсутня адміністративна будівля, розташована за адресою: м. Полтава, пров. Шкільний, 4 (після зміни адреси - пров. Шкільний, 6), у зв`язку з її передачею рішенням Полтавської обласної ради від 12.07.2001 на баланс Управління майном обласної ради;
- 06.07.2018 за зверненням Управління майном Полтавської обласної ради державним реєстратором Круговим С. В. внесено запис № 27003693 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на адміністративну будівлю А-3, по провулку Шкільний, будинок 6, м. Полтава, за територіальною громадою сіл, селищ і міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, форма власності комунальна;
- державну реєстрацію здійснено на підставі документів, передбачених в Порядку держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, а саме: рішення Полтавської обласної ради від 12.07.2001 "Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад області"; акту приймання-передачі в межах спільної власності територіальних громад Полтавської області адмінбудинку від 01.10.2001; довідки ПП Полтавське БТІ Інвентаризатор від 21.06.2016 № 5195; довідки Фонду Державного майна України від 06.06.2018 № 05-104-2107; довідки управління майном Полтавської обласної ради від 04.07.2018 № 998/02; витягу з рішення Полтавської міської ради від 22.12.2017 "Про питання постійного користування земельними ділянками"; технічного паспорту на громадський будинок (адміністративна будівля) від 14.06.2018.
8.4.          У контексті підстав касаційного оскарження судових рішень, доводи скаржника обґрунтовані положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.
8.5.          Отже, з огляду на зміст та характер доводів скаржника, в ході касаційного перегляду оскаржуваних рішень необхідним є надання оцінки застосування судами попередніх інстанцій норм права з урахуванням підстав касаційного оскарження судових рішень.
8.6.          Надаючи оцінку наведеним в пунктах 5.1-5.4 цієї постанови доводам скаржника, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, враховуючи приписи статті 300 ГПК України щодо перегляду у касаційному порядку судових рішень в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, зазначає таке.
Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України
8.7.          Скаржник (пункт 5.4 цієї постанови) наголошував на неврахуванні судами правових висновків, викладених у пункті 7 Роз`яснення Вищого Арбітражного Суду України від 02.04.1994 № 02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з судовим захистом права державної власності", постановах Великої Палати Верховного суду України від 04.09.2018 у справі № 823/2042/18, від 04.04.2018 у справі № 817/1048/17, від 18.04.2018 у справі № 804/1001/16, постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 10/05/5026/1138/2012, від 20.05.2020 у справі № 303/6974/16-ц (провадження № 61-39511св18) та постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі № 6-14цс15.
8.8.          Посилання скаржника на неврахування Роз`яснення Вищого Арбітражного Суду України від 02.04.1994 № 02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з судовим захистом права державної власності", відхиляється Касаційним господарським судом як таке, що не узгоджується з вимогами частини четвертої статті 236 ГПК України, згідно з якою при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
8.9.          Відносно неврахування висновків Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду у вищевказаних справах, колегія Касаційного господарського суду зазначає наступне:
- у справі № 6-14цс15 розглядався цивільний позов ОСОБА_1 до ПАТ "Сад Поділля" про визнання недійсним договору купівлі-продажу багаторічних насаджень яблунь в кількості 476 штук, укладеного між сторонами 17.03.2011. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.06.2014 позов задоволено, визнано недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу та стягнуто із ПАТ "Сад Поділля" на користь     ОСОБА_1 7 854 грн, сплачених за цим договором. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14.07.2014 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.08.2014 відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України. Спір у названій справі між реорганізованим сільськогосподарським підприємством та громадянином виник з приводу того, чи переходить право власності на багаторічні насадження, які розташовані на земельній ділянці, при переході права власності на таку ділянку. Постановою Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі № 6-14цс15 скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.08.2014 та направлено справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Тобто, спір не було вирішено остаточно;
- у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) Великою Палатою Верховного Суду переглядалися судові рішення, ухвалені за адміністративним позовом Приватного підприємства "Колос Чигиринщини" до Чигиринської районної державної адміністрації, за участю третіх осіб, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Слуцького А. Г. про реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 11.04.2016. За результатами перегляду ухвалені у названій справі судові рішення були скасовані, а провадження у справі - закрито з підстав помилкового визначення, що даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду;
- у справі № 817/1048/16 (провадження № 11-202апп18) Велика Палата Верховного Суду переглянула постановлені судами попередніх інстанції ухвали за адміністративним позовом ТОВ "Горинь Агро" до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Демиденко Т. М. про визнання протиправними та скасування рішення про реєстрацію права оренди на земельні ділянки. У названій справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про необхідність закриття провадження, оскільки заявлені позовні вимоги підлягають розгляду не в порядку адміністративного судочинства, а за правилами цивільного судочинства. Велика Палата Верховного Суду погодилась з таким висновком, зазначивши, що вказана категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів;
- у справі № 804/1001/16 (провадження № 11-289апп18) суди попередніх інстанцій також закрили провадження з розгляду адміністративного позову про скасування рішення реєстраційної служби про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, вказавши про те, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і Велика Палата Верховного Суду підтримала такий висновок;
- в межах справи № 10/05/5026/1138/2012 про банкрутство КП "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" розглядався позов вказаного підприємства до Черкаської обласної ради, третя особа - КП "Управління по експлуатації Будинку рад і об`єктів обласної комунальної власності", про часткове скасування рішення, визнання відсутнім права щодо розпорядження нерухомим майном та визнання права повного господарського відання. В ухвалених за названим позовом рішеннях судів першої та апеляційної інстанції досліджено причинно-наслідковий зв`язок між обставинами прийняття відповідачем рішення про передачу активів позивача та одночасного прийняття ним же, як власником, рішення про ліквідацію позивача та порушенням у подальшому справи про банкрутство позивача саме у зв`язку з недостатністю у останнього майнових активів для задоволення вимог кредиторів в порядку статті 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013. Переглядаючи судові рішення, Верховний Суд дійшов погодився з судами попередніх інстанцій в тому, що відчуження майна позивача його власником у той же день, що і рішення про ліквідацію позивача є безпосередньою причиною порушення щодо останнього справи про банкрутство, у зв`язку з недостатністю майна для задоволення вимог кредиторів в порядку наведеної норми, які могли би бути задоволені у межах процедури добровільної ліквідації саме за рахунок умисно виведеного з ліквідаційної маси ліквідного активу позивача;
- у справі № 303/6974/16-ц (провадження № 61-39511св18) розглядався цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області    Ковач Н.О. про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання договору дарування недійсним та скасування його державної реєстрації. Спір у вказаній справі стосується питання оформлення права власності на спадкове майно. 
8.10.           Таким чином, у кожній із зазначених справ судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
У питанні визначення подібності правовідносин Верховний Суд враховує правову позицію, послідовно викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц, від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).
8.11.          Відтак, подібність правовідносин визначається за їхніми елементами, зокрема суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин) у конкретній справі.
8.12.          Враховуючи, що правовідносини у справі № 8/471-23/1(917/1564/20) не є подібними до правовідносин у вищезгаданих справах, на які посилався скаржник, Суд дійшов висновку про те, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження.
8.13.          Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
8.14.          За таких обставин, касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою ДК ЖЕП "Будівельник" з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України щодо не врахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у вищезгаданих постановах Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, підлягає закриттю. 
Щодо оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України
8.15.          Відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених статтею 310 цього Кодексу.
8.16.          У касаційній скарзі ДКЖЕП "Будівельник" підставою для скасування оскаржуваних рішень зазначено, що судами попередніх інстанцій не досліджені зібрані у справі докази, зокрема, надані позивачем; встановлено обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів; не з`ясовані обставини, що мають значення для справи та не доведено обставини, що мають значення для справи (пункти 1 та 4 частини третьої статті 310 ГПК України).
8.17.          Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
8.18.          Отже, якщо підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України визнані необґрунтованими, то у скаржника не виникає права вимагати скасування судового рішення з підстав порушення судом норм процесуального права, за таких обставин перегляд судового рішення у касаційному порядку з цієї підстави є неможливим (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 915/1734/18, від 15.12.2020 у справі № 910/18249/19, від 16.02.2021 у справі № 916/2783/17, від 25.02.2021 у справі № 922/1978/16).
8.19. Як зазначалося вище, наведені ДК ЖЕП "Будівельник" у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилися після відкриття касаційного провадження, у зв`язку з чим такі доводи скаржника, як неповне дослідження судами зібраних у справі доказів не можуть братися до уваги судом касаційної інстанції.
8.20.          Згідно з пунктом 4 частини другої статті 287 та пунктом 4 частини третьої статті 310 ГПК України, якими позивач обґрунтовує викладені в касаційній скарзі вимоги, підставою касаційного оскарження та підставою для скасування оскаржуваних  судових рішень є встановлення судом обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
8.21.          За змістом статті 77 ГПК України допустимість доказів означає, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
8.22.          Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону або докази, які не можуть підтверджувати ті обставини, які в силу приписів законодавства мають підтверджуватись лише певними засобами доказування. При цьому тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. 
8.23.          В пункті 8.3 цієї постанови наведено обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, з посиланням на докази, які були враховані судами. Разом з цим, доводи касаційної скарги не містять жодних підтверджень посилання скаржника на те, що вказані докази є недопустимими в розумінні статті 77 ГПК України, а по суті зводяться до того, що скаржник вважає такі докази неналежними.
8.24.          Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
8.25.          Між тим, неналежні докази та недопустимі докази - це різні поняття, що в даному касаційному провадженні є суттєвим, адже встановлені статтями 287 та 310 ГПК України підстави та межі касаційного перегляду пов`язують право касаційного оскарження саме з випадком прийняття судом рішення на підставі недопустимого доказу, тоді як посилання на неналежність доказів не узгоджуються з передбаченими пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України та визначеними самим скаржником підставами касаційного оскарження.
8.26.          При цьому Верховний Суд зазначає, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 ГПК України. 
8.27.          Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).
8.28.          Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє викладені доводи скаржника, які зводяться до власної оцінки неналежності наявних у справі доказів, адже ними не доведено того факту, що судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень враховано недопустимі докази у справі, які стали підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.  
8.29.          Зважаючи на викладене, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень. 

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
9.2.          Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
9.3. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені господарськими судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.
9.4. Водночас, як уже зазначалося, оскільки підстава для касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі у цій частині.

10. Щодо судових витрат
10.1.          У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати по сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Закрити касаційне провадження у справі №8/471-23/1(917/1564/20) за касаційною скаргою Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" в особі ліквідатора Рибаченко М.П. в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
2. Касаційну скаргу Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" в особі ліквідатора Рибаченко М.П. в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України залишити без задоволення.
3. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.02.2021 у справі №8/471-23/1(917/1564/20) залишити без змін.          

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О. В. Васьковський
Судді                                                                                В. Г. Пєсков
                                                                                В. Я. Погребняк