П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  686/15766/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Бондарчук В.В. 
          Суддя-доповідач:  Капустинський М.М. 

16 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Моніча Б.С.  Сапальової Т.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив:
-  скасувати постанову інспектора взводу №1 роти ТОР УПП в Хмельницькій області Ільченка Р.О. 19.05.2021 року серії ДПО18 №992685 у справі про адміністративні правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 травня 2021 року постановою серії ДПО 18 №992685 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладено штраф в сумі 255 грн. Незаконність винесеної постанови ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що перейшов дорогу у зв`язку із тим, що не бачив поруч розташованих пішохідного переходу, або перехрестя через поганих зір, що неодноразово пояснював інспектору Ільченко Р.О., який перед цим вже двічі виносив по цьому факту постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що скасовувалися в подальшому керівництвом управління патрульної поліції. З відеозапису здійсненого реєстратором однозначного висновку про те, що дорогу переходив позивач зробити не можливо, оскільки не співпадають години вчиненого правопорушення.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
10 листопада 2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що оскаржувана постанова серії ДПО18 №992685 від 19 травня 2021 року винесена на підставі порушення ОСОБА_1 вимог п.4.7, 4.8 Правил дорожнього руху України та містить склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП. 
Позивач в судовому засіданні вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав та просив суд її задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився тоді як про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином.
Після заслуховування судом пояснень позивача, з"ясування обставин справи, суд, за згодою позивача, визначився щодо закінченням розгляду справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Як встановлено в судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, інспектором взводу №1 роти ТОР УПП в Хмельницькій області Ільченком Р.О. 19.05.2021 року було винесено постанову серії ДПО18 №992685 у справі про адміністративні правопорушення, якою було встановлено, що 28 березня 2021 року о 20 год. 58 хв. в м. Хмельницькому по вул.Шевченко, 64 пішохід перейшов проїзну частину у невстановленому місці поза пішохідним переходом, що знаходився в зоні видимості, чим порушив п.4.7, п.4.8 Правил дорожнього руху України, за що, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та підданий покаранню у виді штрафу в сумі 255 грн. До постанови було долучено відеозапис ВХ00149 та відео з реєстратора.
Крім того, матеріали справи містять відеозапис із нагрудної камери інспектора патрульної поліції вх00149, та відеозаписом з автомобільного реєстратора за №25420374372525280237, на якому зафіксовано перетин проїжджої частини особи вдягнутої в темний одяг, а також момент розгляду справи про адміністративне правопорушення (відео з камери ВХ00149).
На підставі оцінки наявних доказів, а саме відеозапису інспектор патрульної поліції зробив висновок про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП у зв`язку із чим притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу.
Позивач вважаючи такі дії інспектора патрульної поліції протиправними звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.127 КУпАп у зв`язку із чим обґрунтовано винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно п.4.7. ПДР пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.
Згідно з п.4.8. Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.
За правилами частини першої статті 127 КУпАП непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У той же час, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).
Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
У відповідності до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 вказаного Закону  встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно оскаржуваної постанови від 19.05.2021 року ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 перейшов проїзну частину у невстановленому місці поза пішохідним переходом, що знаходився в зоні видимості п.4.7, п.4.8. Правил дорожнього руху України.
Так, з наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається факт затримання позивача та застосування до нього спецзасобу - кайданок у зв`язку з переходом ОСОБА_1 проїзної частини по АДРЕСА_1 поза межами пішохідного переходу. У подальшому, позивача доставлено до відділку поліції.
У даному випадку колегія суддів враховує, що пішоходи відповідно до вимог п. 4.8 Правил дорожнього руху, якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, можуть переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.
Так, з наданого відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що на ділянці дороги за адресою: АДРЕСА_1 на момент переходу її позивачем не було здійснено проїзду іншими автомобілями, тобто позивач не створював своїми діями перешкод для інших учасників дорожнього руху, та здійснив перехід вулиці, як пояснив позивач, у відповідності до положень пункту п. 4.8 Правил дорожнього руху. 
Зазначеної обставини відповідачем не спростовано. Доводи суду першої інстанції про безпідставність посилань позивача на поганий зір, зокрема те, що ним не було доведено даної обставини, то колегія суддів вважає дані доводи необґрунтованими, з огляду на те, що дана обставина не була досліджена судом в ході розгляду справи.
Водночас, застосування до позивача  спецзасобу - кайданок, як за вищезазначене порушення, колегія суддів вважає як перевищення необхідних заходів примусу по відношенню до   ОСОБА_1 . 
Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідачем неналежно було з"ясовано вчинення особою правопорушення. 
Так, відеозйомка здійснювалась небезперервно. На відеореєстраторі не було встановлено точної дати та часу початку його включення, що мало місце 28.03.2021 року.
Таким чином ні запис з відеореєстратора ні запис нагрудної камери не можуть бути належними доказами вчинення саме позивачем правопорушення, щодо якого виносилися відповідачем постанови серії ЕАН від 28.03.2021 року №3887667, від 21.04.2021 року серії ДПО18 №992682 та від 19.05.2021 року серія ДПО18 №992685.
Таким чином, оскільки суть адміністративного правопорушення, що передбачена частиною першою статті 127 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №992685 від 19 травня 2021 року, не підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 454,00 грн., (а.с.1) та апеляційної скарги на рішення суду в сумі 681,00 грн.  (а.с.48а).
Таким чином, колегія суддів вважає, що понесені ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у загальному розмірі 1135,00 грн.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 №992685 від 19 травня 2021 року  притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 1135,00 (одна тисяча сто тридцять пять) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Моніч Б.С.    Сапальова Т.В.