ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/383/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  12 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,
за участю секретаря Бринюк Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г. Кравченка" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка" з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області з вимогами:
- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №0031191406, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка" визначено податкове зобов`язання у розмірі 18626,45 грн.
- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №0031201406, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка" визначено податкове зобов`язання у розмірі 6540781,12 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.12.2020 здійснено заміну Головного управління ДФС у Київській області правонаступником - Головним управлінням ДПС у Київській області.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.01.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г. Кравченка задоволено частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2019 скасовано.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г. Кравченка задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17 жовтня 2018 року №0031191406, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 18626,45 грн.
В іншій частині справу вирішено передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд зазначив, що зміст судових рішень, що переглядаються в касаційному порядку, не дають підстав вважати, що у ході розгляду справи судами надавалась правова оцінка обставин з метою кваліфікації коштів, що перебували у касі позивача, як таких, що є, або не є понадлімітними. Так в ході розгляду справи судами не встановлено чи відповідні кошти (та в якому розмірі) позивачем здавались до банків та використовувались на потреби, пов`язані з діяльністю установи/підприємства на наступний робочий день після їх надходження до каси, та не перевірено чи входили ці кошти (готівка) до фонду оплати праці.
Не надано судами першої та апеляційної інстанцій оцінки й доводам позивача про прийняття рішення суб`єктом владних повноважень поза межами визначеного пунктом 86.6 статті 86 Податкового кодексу України строку.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, на підставі наказу Головного управління ДФС у Київській області від 31.08.2018 №1842 та направлень від 25.09.2018 №3539 та №3540, посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці - каси, суб`єкта господарювання ТОВ «Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г.Кравченка».
За результатами проведення перевірки посадовими особами відповідача складено акт фактичної перевірки від 26.09.2018 №1780/1000/14/03755681, яким встановлено порушення позивачем, зокрема пунктів 15, п. 50 «Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, перевищення встановлених лімітів (понадліміт) залишку готівки в касі в період з 01.07.2018 по 25.09.2018 на загальну суму 3270390,56 грн.
На підставі акту перевірки від 26.09.2018 №1780/1000/14/03755681, Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №0031201406, яким за порушення норм регулювання обігу готівки до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 6540781,12 грн.
Правовою підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 17.10.2018 №0031201406 вказано підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзац 2 статті 1 Указу Президента України №436/95 від 12.06.1995 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки». Штрафні (фінансові санкції) в розмірі 6540781,12 грн. застосовані відповідачем за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касі - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 17.10.2018 №0031201406 позивач оскаржив його у порядку адміністративного оскарження до ДФС України, подавши скаргу про його скасування від 31.10.2018 №31/10-001-О.
Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 26.12.2018 №41696/6/99-99-11-06-0125 оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №0031201406 залишено без змін, а скарга без задоволення.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів при винесенні даної постанови виходить з наступного.
В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.
Правила визначення ліміту каси на законодавчому рівні до 4 січня 2018 року були закріплені у Положенні про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (далі - Положення №637).
Згідно з підпунктом 5.1 Положення №637 строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємством і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти) відповідно до таких вимог: а) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де є банки, - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас); б) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), що встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) в день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня; в) для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п`ять робочих днів.
Установлені згідно із зазначеними вимогами строки здавання готівкової виручки (готівки) підприємствами узгоджуються з банком і визначаються в договорах банківського рахунку між підприємствами та банками.
Якщо підприємство в окремі дні не має перевищення ліміту каси, то таке підприємство може в ці дні не здавати в установлені строки готівку.
Відповідно до пп.5.2 Положення №637, установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (додаток 8), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі.
Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.
Згідно з п.5.3 Положення № 637 ліміт каси підприємства встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси, за рішенням керівника підприємства або уповноваженої ним особи.
05 січня 2018 року набрало чинності Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148 (далі - Положення №148).
Пунктом 1-2 вказаної Постанови зобов`язано суб`єктів господарювання до 30 червня 2018 року (включно): розробити та затвердити порядок оприбуткування готівки в касі та порядок розрахунку ліміту каси з урахуванням норм Положення про ведення касових операцій; користуватися лімітами каси, установленими та затвердженими до набрання чинності цією постановою.
Пунктом 1 Положення №148 передбачено, що воно розроблено відповідно до Закону України «Про Національний банк України» і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами).
Підпунктом 16 п.3 Положення №148 передбачено, що ліміт залишку готівки в касі (далі - ліміт каси) - граничний розмір суми готівки, що може залишатися в касі в позаробочий час та забезпечити роботу на початку наступного робочого дня.
За змістом п.15 Положення №148, установи/підприємства мають право тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують самостійно встановлений ними ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує самостійно встановлений ліміт каси, здається до банків для її зарахування на банківські рахунки.
Відповідно до п.48 Положення №148, установа/підприємство визначає і встановлює за погодженням з банком (у якому відкрито рахунок установи/підприємства, на який зараховуються кошти) строки здавання ним готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках відповідно до таких вимог: 1) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де є банки - щодня [у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас]; 2) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), установлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) у день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня; 3) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п`ять робочих днів.
Згідно з п.50 Положення №148 установа, підприємство, небанківська фінансова установа на підставі цього Положення та з урахуванням особливостей роботи зобов`язані розробити та затвердити внутрішнім документом порядок розрахунку ліміту каси установи, підприємства, небанківської фінансової установи та їх відокремлених підрозділів. У розрахунку враховується строк здавання установою, підприємством, небанківською фінансовою установою готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Ліміт каси установи, підприємства, небанківські фінансові установи встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси за рішенням керівника установи, підприємства, небанківської фінансової установи або уповноваженої ним особи.
При цьому, відповідно до п.53 Положення №148 ліміт каси вважається нульовим, якщо установою/підприємством його не встановлено (незалежно від причин такого невстановлення). Уся готівка, що перебуває в касі установи/підприємства на кінець робочого дня і не здана нею/ним відповідно до вимог цього Положення, уважається понадлімітною, якщо установою/підприємством ліміт каси не встановлено (незалежно від причин такого невстановлення).
Колегія суддів звертає увагу, що наказом товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство ім. А.Г. Кравченка" від 22 вересня 2014 року №51 затверджено ліміт каси у розмірі 34 258,00 грн. 
Разом з тим, як вірно встановлено судами під час неодноразового розгляду справи, будь-яких наказів, які б були прийняті після 30 червня 2018 року, ні під час перевірки, ні на письмовий запит контролюючого органу позивачем надано не було.
Колегія суддів звертає увагу, що норми Положення №148 не передбачають скасування попередньо встановлених лімітів каси установи, а встановлюють обов`язок підприємств до 30 червня 2018 року розробити та затвердити внутрішнім документом порядок розрахунку ліміту каси установи, підприємства, небанківської фінансової установи та їх відокремлених підрозділів. При цьому, ліміт каси установи, підприємства, небанківські фінансові установи встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси за рішенням керівника установи, підприємства, небанківської фінансової установи або уповноваженої ним особи.
Так, з Розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі ТОВ «СГП ім. А.Г. Кравченка» від 22.09.2014 вбачається, що ліміти встановлені з розрахунку середньоденного надходження, що повністю відповідає вимогам Положення №148.
Таким чином, твердження контролюючого органу про нульовий ліміт каси позивача в період з 01 липня 2018 року по 29 серпня 2018 року, на переконанн колегії суддів, є необгрунтованим.
Водночас, пунктами 18 та 54 Положення №148 визначено випадки, за яких готівка не вважається понадлімітною, відповідно до яких установи/підприємства мають право зберігати у своїй касі готівку, одержану в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивідендів (доходу) понад установлений ліміт каси протягом п`яти робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Готівка для проведення таких виплат працівникам віддалених відокремлених підрозділів підприємств залізничного транспорту та морських портів може зберігатися в касах таких установ/підприємств понад установлений ліміт каси протягом десяти робочих днів, уключаючи день одержання готівки в банку. Готівка, одержана в банку на інші виплати, видається установою/підприємством своїм працівникам у той самий день. Суми готівки, одержані в банку і не використані за призначенням протягом установлених пунктом 18 розділу II цього Положення строків, повертаються установою/підприємством до банку не пізніше наступного робочого дня банку або можуть залишатися в його касі (у межах установленого ліміту). Установа/підприємство має право зберігати в касі готівку для виплат, які належать до фонду оплати праці та здійснюються за рахунок готівкової виручки, понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів з дня настання строків цих виплат у сумі, зазначеній у переданих до каси відомостях на виплату готівки.
Готівка не вважається понадлімітною в день її надходження, якщо вона здана в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або видана для використання установою/підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) наступного дня на потреби, пов`язані з діяльністю установи/підприємства. Готівка не вважається понадлімітною в день її надходження, якщо вона надійшла до кас підприємств у вихідні та святкові дні та здана в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків наступного робочого дня банку та підприємства або видана для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання її до банку і одночасного отримання з каси банку) наступного робочого дня на потреби, пов`язані з діяльністю підприємства.
Отже, не вважається понадлімітною готівка, якщо вона, зокрема: здана до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня; видана наступного дня для використання на потреби, пов`язані з діяльністю установи/підприємства; одержана в банку для виплат, що належать до фонду оплати праці, а також пенсій, стипендій, дивідендів (доходу) понад установлений ліміт каси протягом п`яти робочих днів.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, віддаленість позивача від обслуговуючої банківської установи, в якій відкрито розрахунковий рахунок АТ «КредіАгріколь Банк» (м. Яготин, вул. Пирятинська, 7) становить понад 14 кілометрів.
Враховуючи наведене, оплата праці позивачем здійснювалась шляхом видачі готівки. Також готівковими коштами проводиться позивачем розрахунок з орендної плати за земельні паї та видача готівкових коштів під звіт на потреби, пов`язані з діяльністю товариства.
Так, судом першої інстанції з урахуванням висновків Верховного Суду було встановлено, що грошові кошти від господарської діяльності позивача, які надходили до каси протягом дня в період з 01 липня 2018 року по 25 вересня 2018 року використовувались на потреби, пов`язані з діяльністю позивача (видавались під звіт та позику, виплачувалась орендна плата за земельні паї), протягом даного дня та не пізніше наступного робочого дня, що підтверджується видатковими касовими ордерами, 29 серпня 2018 року було здано не пізніше наступного робочого дня до обслуговуючого банку, що підтверджується відповідною квитанцією про здійснення касових операцій з внесення коштів на рахунок ТОВ «СГП ім. А.Г. Кравченка», з урахуванням інформації з касових книг підприємства позивача за липень-вересень 2018 року.
Також, значна частина грошових коштів, яка одержувалась в банку та від готівкової виручки, що залишалась в касі підприємства на кінець дня, протягом трьох та п`яти робочих днів використовувалась для здійснення виплат, що належать до фонду оплати праці (виплата зарплати, авансових платежів, відпускних, лікарняних, розрахункових) зокрема 09.07.2018, 20.07.2018, 06-07.08.2018, 17.08.2018, 06-07.09.2018, 20.09.2018, що підтверджується видатковими касовими ордерами та розрахунковими відомостями, наявними в матеріалах справи.
Таким чином, докази, подані ТОВ «СГП ім. А.Г. Кравченка» підтверджують понадліміт готівки за період з 01.07.2018 по 25.09.2018 на загальну суму 379950,89 грн., що не були спростовані відповідачем.
Колегія суддів звертає увагу, що з моменту прийняття «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, Указ № 436/95 припинив дію як у частині визначення складу такого правопорушення, як перевищення лімітів залишку готівки у касах, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин положень статті 1 Указу № 436/95, та неможливе їх застосування у правовідносинах, що виникли після набрання чинності вищевказаного Положення, на що обґрунтовано зауважив і суд першої інстанції з посиланням на правовий висновок Верховного Суду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування до ТОВ «СГП ім. А.Г. Кравченка» штрафних санкцій, передбачених статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» на суму 6540781,12 грн., а отже, податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 №0031201406 є протиправним та підлягає скасуванню.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                                 І.В. Федотов

Судді:                                                                                                    Н.М. Єгорова

 Є.В Чаку

Повний текст постанови виготовлено 22.10.2021 року.