ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року                                                                    Справа № 924/632/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Дужич С.П. 

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.07.2021р. (повний текст - 07.07.2021р.) у справі №924/632/21 (суддя Вибодовський О.Д.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Парс", м.Київ  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро", с.Плужне, Ізяславського району, Хмельницької області
про стягнення 121820,29 грн, з яких: 101990,00 грн - основний борг, 6965,23 грн - пеня, 6128,08 грн - 12 % річних та 6 736,98 грн - інфляційних втрат

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.07.2021р. у справі №924/632/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Парс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро". Стягнуто з ТОВ "АПК Колос-Агро" на користь ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Парс" 101990,00 грн - основного боргу, 6 965,23 грн - пені, 6 128,08 грн - 12% річних, 6736,98 грн - інфляційних втрат, 2270,00 грн - витрат по оплаті судового збору та 11200,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро" звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (арк.справи 55-59).
В скарзі апелянт зазначає, що в період з 25.01.2021р. по 05.03.2021р. було здійснено оплату по видатковим накладним суму у розмірі 149656,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями та актом взаємозвірки наданим TOB "Автодистриб`юшн Карго Парс".
Таким чином, станом на час звернення позивачем до суду, враховуючи часткову оплату послуг, заборгованість за надані послуги складала 66231,00 грн. На момент прийняття судом рішення заборгованість складала 46231,00 грн.
Тому скаржник вважає, що судом першої інстанції з урахування не достовірних даних, які подав позивач, проведено розрахунок 3% річних з суми 101990,00 грн, а не з реальної суми заборгованості, яка складала 66231,00грн та визнав вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за загальний період з 25.01.2021р. (з урахуванням положення норми ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України) по 05.03.2021р., оскільки позивачем не вірно зазначено суму заборгованості та у зв`язку із цим не вірно нараховано відсотки. Так само, судом не вірно проведено розрахунок інфляційних втрат.
Крім цього зазначає, що станом на 14.07.2021р. була проведена повна оплата за наданий товар ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Парс".
Посилаючись на положення ст.59 Конституції України, ст.15, ч.1 ст.74, ч.ч.2-4 ст.126, ч.ч.5-8 ст.129 ГПК України, ст.ст.1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", п.п.4.2. 4.4. Договору про надання правничої допомоги, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, співмірність і розумність заявлених витрат, доведеність вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, але враховуючи не достовірно складену позовну заяву, відповідач вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11200,00 грн не знайшли свого підтвердження.
На підставі викладеного просить суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.06.2021р. у справі №924/632/21.
До апеляційної скарги апелянтом долучено платіжні доручення та акт взаємозвірки.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.07.2021р. у справі №924/632/21 залишено без руху. Запропоновано скаржнику (ТОВ "АПК Колос-Агро") усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та представити суду відповідні докази сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн (за реквізитами, які вказані у мотивувальній частині даної ухвали) та докази (опис вкладення) на підтвердження направлення копії скарги позивачу.
26.08.2021р. на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос - Агро" надійшов лист на виконання вимог ухвали про усунення недоліків, до якого було долучено квитанцію про сплату судового збору №6 від 06.07.2021р. та докази на підтвердження направлення апеляційної скарги сторонам.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.08.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.07.2021р. у справі №924/632/21. Запропоновано позивачу у строк по 20.09.2021р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Щодо долучених апелянтом до апеляційної скарги платіжних доручень та акту взаємозвірки колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до приписів частин 1 та 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
При цьому за імперативним приписом частини 4 статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.04.2021р. у справі №910/24991/15, від 11.06.2019р. у справі №906/353/17, від 05.12.2018р. у справі №910/7190/18, від 08.09.2020р. у справі №927/761/19, від 21.06.2018р. у справі №906/612/17, на невраховане правозастосування яких посилається скаржник у касаційній скарзі.
При поданні учасником справи, зокрема відповідачем, доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи (у даному випадку - відповідач) повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає (постанова Верховного Суду від 07.09.2021р. у справі №912/2294/20).
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 22.06.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, із урахуванням вимог ст.165 ГПК України, до 06 липня 2021 року.
Ухвалу направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро" рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судовою повісткою) за трек-номером 2900503596448. Зазначену ухвалу отримано відповідачем 29.06.2021р.
Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не скористався правом участі свого представника у судовому засіданні, відзиву на позов не подав, причин не вказав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Також жодних заяв чи клопотань про продовження строку на подання відзиву чи про відкладення розгляду справи не подавав.
При цьому, подаючи до суду апеляційної інстанції нові докази, апелянт жодним чином не вказує та не обґрунтовує обставини неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
А тому суд апеляційної інстанції не приймає докази, долучені скаржником до апеляційної скарги, а саме - платіжні доручення та акт взаємозвірки, та розглядає справу за наявними в ній доказами.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:
27.03.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю  "Автодистриб"юшн Карго Парс" (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АПК Колос – Агро" (відповідач, Покупець) був укладений договір за №16870-07/2020, згідно з предметом якого Заявник, як Постачальник, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю запчастини, експлуатаційні матеріали та автомобільні шини (надалі по тексту -Товар), а Боржник, як Покупець, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати Товар та оплачувати його (пункт 1.1. Договору).
Відповідно до положень пунктів 1.2., 1.3. та 1.4. Договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження Товару, загальна кількість, ціна за одиницю Товару, що передаються за цим Договором, термін та умови передачі визначаються у рахунках-фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на Товар, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується Сторонами на кожну окрему партію Товару. Загальна сума договору складається із вартості переданого Товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних, та сумарної вартості наданих послуг, зазначених в Актах виконаних робіт, здійснених протягом дії даного Договору.
Поставка Товару здійснюється за погодженням Сторін на умовах пункту 2.3. Договору:
1) EXW (франко завод; назва місця: склад Постачальника (правила “ІНКОТЕРМС” в редакції 2010 року) - Товар переходить у власність Покупця з моменту його передачі Покупцю на складі постачальника.
Доказом передачі Товару Постачальником у власність Покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна;
2) FCA (франко-перевізник) (правила “ІНКОТЕРМС” в редакції 2010 року) - Товар переходить у власність покупця з моменту передачі Товару Постачальником перевізнику на складі Постачальника. Вибір перевізника здійснюється Покупцем на власний розсуд. З моменту передачі Товару перевізнику обов`язки Постачальника перед Покупцем вважаються виконаними у повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати пошкодження або знищення Товару переходять до Покупця. Доказом передачі Товару Перевізнику є належним чином оформлених товарної (видаткової) накладної та товарно-транспортної накладної, що разом засвідчують факт передачі Постачальником Товару Покупцю.
Згідно з пунктом 2.4.,  2.5.  Договору, погодження Сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни Товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується у товарних (видаткових) накладних і рахунках на оплату, що являються невід`ємними складовими даного Договору, без складання специфікацій. Покупець, підписуючи товарну (видаткову) накладну, виявляє згоду на прийняття Товару відповідно до попередньої домовленості із Постачальником та позбавляється права заявляти щодо невідповідності поставленого Товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом та ціною. Сторони домовилися, що уповноважуючи певну особу на прийняття Товару від Постачальника, у тому числі Перевізника, Покупець тим самим уповноважує таку особу підписувати відповідні документи на Товар: товарні (видаткові) накладні, товарно-транспортні накладні тощо.
За домовленістю Сторін датою поставки Товару вважається дата підписання уповноваженими представниками Сторін товарної (видаткової) накладної, що засвідчує прийняття Товару Покупцем від Постачальника (пункт 2.6. Договору).
Розділом 3 Договору Сторони визначили порядок розрахунків. Так, за домовленістю Сторін Товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом вважається сума, на яку Постачальник може поставити Товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень Покупця, Постачальник визначає суму кредитного ліміту (пункт 3.2. Договору). У випадку продажу Товару на умовах попередньої оплати Постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає Покупцю рахунок на оплату (пункт 3.3. Договору). Якщо продаж Товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі Товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання Покупцем або уповноваженою ним особою на прийняття Товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату (пункт 3.4. Договору). Оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальнику (пункт 3.6. Договору). Зобов`язання Покупця за цим Договором щодо оплати поставленого Товару вважається виконаним з моменту зарахування коштів на рахунок Постачальника (пункт 3.7. Договору). Сторони домовились, що в разі прострочення платежу з боку Покупця постачальник має право припинити подальші відвантаження на його адресу до отримання повної оплати за відвантаженими, але не оплаченими в строк партіями Товару, а також перейти до роботи з Покупцем на умовах 100% попередньої оплати (пункт 3.8. Договору).
За умовами пункту 4.3. Договору Покупець зобов`язаний прийняти Товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом 3 даного Договору.
Відповідно до пунктів 5.2., 5.3. Договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення. У разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна Сторона несе відповідальність, встановленої статтею 625  ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої Сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.
Згідно з пунктами 8.2. та 8.4. Сторони домовились, що Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2020 року з можливістю його пролонгації, оскільки якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії даного Договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, Договір вважається продовженим на 1 календарний рік і так рік за роком.
Договір скріплений підписами уповноважених осіб та печатками обох Сторін.
На виконання зобов`язань за Договором позивачем за видатковими накладними від 25.01.2021р. №SІ0002705271, від 25.01.2021р. №SІ0002705547, від 26.01.2021р. №SІ0002707321, від 01.02.2021р. №SІ0002717184, від 03.02.2021р. №SІ0002719876, від 03.02.2021р. №SІ0002720170, від 03.02.2021р. №SІ0002720230 та від 05.02.2021р. №SІ0002723488 відповідачу був відвантажений Товар на загальну суму 253290,06 грн на умовах відтермінування строку його оплати.
Як убачається із змісту видаткових накладних, строк відтермінування оплати Товару був визначений: до 04.02.2021р. - по ВН від 25.01.2021р. №SІ0002705271; до 04.02.2021р. - по ВН від 25.01.2021р. №SІ0002705547; до 05.02.2021р. - по ВН від 26.01.2021р. №SІ0002707321; до 11.02.2021р. - по ВН від 01.02.2021р. №SІ0002717184; до 05.03.2021р. - по ВН від 03.02.2021р. №SІ0002719876; до 24.02.2021р. - по ВН від 03.02.2021р. №SІ0002720170; до 05.03.2021р. - по ВН від 03.02.2021р. №SІ0002720230; до 23.02.2021р. - по ВН від 05.02.2021р. №SІ0002723488.
Разом із видатковими накладними відповідачу були вручені рахунки на оплату отриманого Товару від 25.01.2021р. №S0005663221, від 25.01.2021р. №S0005629898, від 26.01.2021р. №S0005668196, від 01.02.2021р. №S0005683491, від 03.02.2021р. №S0005683496, від 03.02.2021р. №S0005683653, від 03.02.2021р. №S0005694746 та від 05.02.2021р. №S0005699571.
Відвантажений позивачем Товар був прийнятий відповідачем без зауважень і заперечень, а видаткові накладні підписані уповноваженою особою відповідача.
В період з 25.01.2021р. по 05.03.2021р. жодної оплати в рахунок отриманого Товару підповідач не здійснив.
В подальшому відповідачем було здійснено часткову оплату Товару на суму 151300,06 грн, що підтверджується банківським платіжними документами АТ “КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК”: від 15.03.2021р. №ПД248 на суму 75000,00 грн, від 18.03.2021р. №ПД252 на суму 10000,00 грн, від 14.04.2021р. №ПД267 на суму 4525,01 грн, від 15.04.2021р. №ПД1841 на суму 13000,00 грн, від 28.04.2021р. №ПД1868 на суму 5000,00 грн, від 29.04.2021р. №ПД1881 на суму 5000,00 грн, від 19.05.2021р. №ПД1926 на суму 1775,05 грн, від 19.05.2021р. №ПД1929 на суму 1775,05 грн, від 19.05.2021р. №ПД1930 на суму 15224,95 грн, від 24.05.2021р. №ПД1952 на суму 10000,00грн та від 10.06.2021р. №ПД2000 на суму 10000,00 грн.
Відповідач взятих на себе зобов`язань за Договором в обумовлений строк не виконав, у повному обсязі оплату отриманого Товару не здійснив.
У зв`язку із порушенням грошового зобов`язання, крім суми основного боргу яка складає 101990,00 грн, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення оплати платежів по договору яка склала 6 965,23 грн (за період з 25.01.2021р. по 05.02.2021р.), 12% річних в сумі 6128,08 грн відповідно до п.5.3 Договору  (за період з 25.01.2021р. по 05.02.2021р.) та відповідно до ст.625 ЦК України інфляційних втрат в сумі 6736,98 грн (за лютий - травень 2021р.).
Всього, заявлена позивачем сума заборгованості за Договором складає 121820,29 грн, з яких 101990,00 грн - основний борг, 6965,23 грн - пеня, 6128,08 грн - 12 % річних та 6736,98 грн - інфляційних втрат.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Згідно ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також  з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Як встановлено ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
З положень ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки. 
Згідно ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
На виконання зобов`язань за Договором позивачем за видатковими накладними відповідачу був відвантажений Товар на загальну суму 253290,06грн на умовах відтермінування строку його оплати.
Як вбачається із змісту видаткових накладних, строк відтермінування оплати Товару був визначений: до 04.02.2021р. - по ВН від 25.01.2021р. №SІ0002705271; до 04.02.2021р. - по ВН від 25.01.2021р. №SІ0002705547; до 05.02.2021р. - по ВН від 26.01.2021р. №SІ0002707321; до 11.02.2021р. - по ВН від 01.02.2021р. №SІ0002717184; до 05.03.2021р. - по ВН від 03.02.2021р. №SІ0002719876; до 24.02.2021р. - по ВН від 03.02.2021р. №SІ0002720170; до 05.03.2021р. - по ВН від 03.02.2021р. №SІ0002720230; до 23.02.2021р. - по ВН від 05.02.2021р. №SІ0002723488.
Разом із видатковими накладними відповідачу були вручені рахунки на оплату отриманого Товару від 25.01.2021р. №S0005663221, від 25.01.2021р. №S0005629898, від 26.01.2021р. №S0005668196, від 01.02.2021р. №S0005683491, від 03.02.2021р. №S0005683496, від 03.02.2021р. №S0005683653, від 03.02.2021р. №S0005694746 та від 05.02.2021р. №S0005699571.
Відвантажений позивачем Товар був прийнятий відповідачем без зауважень і заперечень, а видаткові накладні підписані уповноваженою особою відповідача.
В період з 25.01.2021р. по 05.03.2021р. жодної оплати в рахунок отриманого Товару відповідач не здійснив.
Як вбачається з долучених у встановленому законом порядку до матеріалів справи доказів, відповідачем було здійснено часткову оплату Товару на суму 151300,06 грн, що підтверджується банківським платіжними документами АТ “КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК”: від 15.03.2021р. №ПД248 на суму 75000,00 грн, від 18.03.2021р. №ПД 252 на суму 10 000,00грн, від 14.04.2021р. №ПД267 на суму 4525,01 грн, від 15.04.2021р. №ПД1841 на суму 13000,00 грн, від 28.04.2021р. №ПД1868 на суму 5000,00 грн, від 29.04.2021р. №ПД1881 на суму 5000,00 грн, від 19.05.2021р. №ПД 1926 на суму 1775,05 грн, від 19.05.2021р. №ПД1929 на суму 1775,05 грн, від 19.05.2021р. №ПД1930 на суму 15224,95 грн, від 24.05.2021р. №ПД 1952 на суму 10 000,00 грн та від 10.06.2021р. №ПД2000 на суму 10000,00 грн.
Відповідач взятих на себе зобов`язань за Договором в обумовлений строк не виконав, у повному обсязі оплату отриманого Товару не здійснив.
Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною другою ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових  коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до пунктів 5.2., 5.3. Договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу за весь період такого прострочення. У разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна Сторона несе відповідальність, встановленої статтею 625  ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої Сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.
У зв`язку із порушенням грошового зобов`язання, крім суми основного боргу яка складає 101990,00 грн, позивачем було нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення оплати платежів по договору яка склала 6965,23 грн (за період з 25.01.2021р. по 05.02.2021р.), 12% річних в сумі 6128,08 грн відповідно до п.5.3 Договору (за період з 25.01.2021р. по 05.02.2021р.) та відповідно до ст.625 ЦК України інфляційних втрат в сумі 6736,98 грн. (за лютий - травень 2021р.).
Перевіривши в апеляційному провадженні правильність нарахування пені, 12% річних та інфляційних втрат у вище вказаних сумах, із врахуванням часткової оплати Товару на суму 151300,06 грн, колегія суддів встановила, що вказані нарахування здійсненні вірно та підлягають задоволенню.
Отже, всього сума заборгованості за Договором складає 121820,29 грн, з яких: 101990,00грн - основний борг, 6965,23грн - пеня, 6128,08 грн - 12% річних та 6736,98 грн - інфляційних втрат.
Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як встановлено ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів констатує, що судом першої інстанції вирішено спір між сторонами та прийнято відповідне рішення, з урахуванням позовних вимог, за встановлених судом першої інстанції обставин, та на підставі поданих у встановленому законом порядку до місцевого господарського суду доказів.
З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає правомірним висновок Господарського суду Хмельницької області про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Парс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро" про стягнення 101990,00 грн - основного боргу, 6965,23 грн - пені, 6128,08 грн - 12% річних, 6736,98 грн - інфляційних втрат, 2270,00 грн - витрат по оплаті судового збору.
Щодо стягнення 11200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з приписами ч.2 ст.16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;
- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).
При цьому, відповідно до приписів ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесених витрат позивач надав Договір про надання юридичних послуг від 11.06.2021р. №11/06/2021-ЗПД, Додаткову угоду до Договору від 11.06.2021р., платіжне доручення №686 від 16.06.2021р. на суму 11200,00 грн, опис наданих послуг за договором.
Як вбачається з наданих доказів, 11.06.2021р. між ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Парс" та адвокатом Спиридоновим О.В. укладено Договір про надання юридичних послуг №11/06/2021-ЗПД.
Відповідно до п.1 Додаткової угоди до Договору від 11.06.2021р. сторони домовилися, що розмір винагороди за надання послуг за основним Договором становить: за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Хмельницької області позовної заяви – 11200,00 грн (згідно опису наданих послуг, що додається); за представництво клієнта та ведення справи у Господарському суду Хмельницької області в процесуальному статусі позивача, у тому числі участь у судових засіданнях – 1600,00 грн за 1 годину витраченого часу адвоката.
Згідно Опису наданих послуг за договором, адвокатом надано наступні послуги:
- вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору – 1 год. – 1600,00 грн;
- вивчення та аналіз чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах клієнта,  підготовка та узгодження правової позиції по справі, збір доказів – 0,75 год. – 1200,00 грн;
-вивчення судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовані спірні правовідносини – 0,25 год. – 400,00грн;
- опрацювання стратегії захисту інтересів клієнта і правових підстав позову; написання (набрання) тексту позовної заяви; сформування матеріалів позовної заяви, підготовка та подання до суду позовної заяви з розрахунками (на 15 аркушах) і додатками (35 найменувань), а також направлення копій матеріалів позовної заяви на адресу ТОВ «АПК «Колос-Агро» - 5,0 год. – 8000,00 грн.
Позивачем було оплачено послуги адвоката у сумі 11200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №686 від 16.06.2021р.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N19336/04, §268).
З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.04.2021р. у справі №910/7540/19, від 26.04.2021р. у справі №910/9243/20, додатковій постанові Верховного Суду від 15.06.2021р. у справі №912/1025/20.
Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правову допомогу, колегією суддів встановлено, що останні у своїй сукупності разом із іншими матеріалами справи у повній мірі підтверджують обсяг наданої професійної правової допомоги позивачу адвокатом Спиридоновим О.В. та розмір понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу.
На підставі вищевикладеного, розмір заявлених ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Парс" витрат на професійну правову допомогу у сумі 11200,00 грн відповідає критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і є співрозмірними із обсягом виконаної роботою адвокатом та ціною позову, а тому апеляційний суд вважає заявлену до стягнення суму витрат на правову допомогу у такому розмірі обґрунтованою.
З огляду на викладене вище, враховуючи складність справи, процесуальні дії, вчинені адвокатом позивача, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 11200,00 грн правомірно задоволено судом першої інстанції.
Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст.8, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Колос-Агро" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.07.2021р. у справі №924/632/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.
Повний текст постанови складено 28.10.2021р.

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.  

Суддя                                                                                              Дужич С.П.